Bibliotek som äger skriften:

Katrineholms Stadsbibliotek :
Kungliga Biblioteket:

KB 04-03-03 Re/Fo-enheten:
[OBS! s. 17-24 saknas, verkar ha blivit fel i tryckningen 1773]

Handlingar
Eller
 Jönåkers Urtima Härads-Rätts Protocoll och
 laga kraft wundne Utslag, af den 2. Juni 1773,
 rörande den mycket bekante Torparen Carl Nils-
 sons i Pelletorp i Södermanland, Jönåkers Hä-
 rad och Björkwiks Socken, samt des anhängares
 olagliga och otilbörliga förhållande samt falska
 angifwelser, så emot Konungens Befallnings-
 hafwande i Orten, även och, angående åtskil-
 lige öfwade oredor och willerwallor med före-
 nämnde Socknens Meninge Allmoge, wid Skatte-
 rättighetens sökande å deras åboende Frälse-
         Krono och Krono Skatte-Hemman samt
                    oskattade Torp.

                    STOCKHOLM
          Tryckt hos LARS KUMBLIN, 1773.

År 1773 Den 25 Maji uti Björkwiks Sockne Stuwu,
Blef efter föregångne Kundgörelser Urtima Ting i
Jönåkers Härad hållit, närwarande undertecknad
Vice Advocat-Fiscal och Domhafwande, samt Vi-
ce Länsmannen Lucas Rivelius, och följande Ut-
socknes Nämndmän:
Joen Bersson i Eneby. Anders Andersson i Bondby,
Hans Jonsson i Annerbeck. Olof Olofsson i Nyb-
le. Jonas Jonsson i Frank-Hyttan.

S.D.Uplästes det Förordnande Kongl. Majt:s och Riksens
Höglofl. Svea Hof-Rätt den 6:te i denna Må-
nad utfärdat för undertecknad Vice Advocat-
Fiscal, at fortsätta den wid Jönåkers Härads-Rätt påbegyn-
ta Ransakning, Angående både en del Säterie – Ägares i Björk-
wiks Sockn anställte Klagan öfwer deras underlydande Hemmans-
brukares tredsko at fullgöra sine skyldige dagsvärken samt ande O-
nera til Sätesgårdarne, såsom och Allmogens emot Säterie-Ägar-
ne förde gentalan, rörande olaga medfart och förtryck med mera;
Hwarefter Ting och Tingsfrid utlystes, med åtwarning til alla när-
warande, at  sig beskedeligt och anständigt, särdeles inför Rätta för-
hålla; Och som ibland Nämnden 2:ne till Domfört antal saknats
så äro efter fogad anstalt af  Domhafwanden, 2:ne Bofaste och be-
skedlige Män inkallade, nämligen Per Erson i Björklund och 
Sven Joenson i Eneby, hwilka ojäfwade Domare-Eden aflade
Och Säte ibland Nämnden intogo; sedemera gjorde Härads-Rät-
ten af de i detta mål förut hållne Protocoller sig underrättad om
de Klagomål, som å ömse sidor anförde blifwit, och upropades i an-
ledning deraf Parterne, då bland Säterie-Ägarna sig infunnit så-
                       som

4
som ägare till Hagbyberga Herr Hof Marskalken Högwälborne Ba-
ron Johan Ribbing hwilken tillkänna gaf, det Bokhållaren Nils
Husberg kommo  å Herr Baron och Hofmarskalkens wägnar, at
i desse mål tala och swara, samt fru Öfwerstinnan Wälborna Ca-
tharina Gyllenkrok genom sin Son Lieutnanten Wälborne Herr
Melchior Meyerhielm för Hofstad och Mariebergs Säterier, äf-
wen som och Vice Lands Fiscalen Bengt Torstéen sig å ämbe-
tes wägnar instälte, at i detta mål Embetes talan föra; warandes
utaf de tiltalte Bönder tillstädes, Per Jonsson i Ahlbro 63 år gam-
mal, Per Christophersson i Sjögetorp 40 år, Per Ersson i Gäf-
wersgöl 58 år, Hemming Joensson i Klåckaretorp 40 år, Olof
Olofsson i Tallsäter 63 år och Lars Nilsson i Högåsen 50 år
samt Lars Andersson i Bergsmansbol 46 år men Anders Anders-
son i Björndahl har sedan sidsta Tinget genom döden avgådt, och
Jan Persson i Bokula war frånwarande, efter som han enligit de
förra Protocolle med sin Husbonde Fru skulle öfwerenskommit och
dessutom Utslag i Höglofl. Kongl. Hof Rätten dem emellan ännu icke
fallit; ej eller war Karl Nilsson i Pelltorp närwarande, hwarföre
Nämnden, och den närwarande myckenhet af Allmogen som sig försam-
lat, tilspordes, om de nyligen sedt Carl Nilsson. Dertil de samteli-
gen swarade Nej, och at de på längre tid icke blifwit honom i Sock-
nen warse, eller hade sig i någon måtto kunnogt, hwarest han sig
uppehöllo.
  Härwid gaf Domhafwanden wid handen, at sedan detta ur-
tima Ting blifwit utsatt, så har anstalt til Karl Nilssons hämtan-
de enligit denna Rätts beslut blifwit widtagen, hwarefter Karl
Nilsson i Stockholm är worden ertappad, då han i Kongl.Slotts-
Cancelliet emot Borgen försäkrat, at sig å denna Dag wid Tin-
get inställa, lydandes samma Löftes-skrift, den Konungens Befall-
ningshafwande Domhafwanden tilstäldt, på sätt, som följer:
”Undertecknade gå en för bägge och bägge för en i full Borgen, at
”Extra Husgeråds Drängen Karl Nilsson Cållman skall inställa sig
”den 25:te i denna Månad wid det Urtima Ting i Jönåkers Hä-
rad, som å berörde dag är utsatt at i Björkwiks Sockne-stufwu
                                                                                                  hål

5
hållas; warandes wi derföre på lika sätt answarige, det han ge-
”nasst härifrån Staden sig begifva skal och utan gensagu sig wid
”Urtima Tinget inställa. Stockholm den 14 Maji 1773.
     Georg Fredric Fagerström Sterbhus-Kammererare. Nils
Cålman Inkiöpare hos Franska Ambassadeuren.
     Lands-Fiscalen Torsteen förundrade sig öfwer Karl Nilsons
Tredsko och motwilja at sig inställa och anholtt det Härads-Rätten nu
mera wille widtaga de eftertryckeliga  steg, at denna Karl Nilson
som synes förakta alla lindrigare och snart öfwerflödige utwägar
kunde förmås, at tillstädes komma, på det at denna långwariga
Rättegång måtte til slut bringas och dymedelst de olägenheter, hin-
der och tidspillan förebyggas, som igenom täta upskof, Embetsmän
och parter tillskyndas; hemställandes tillika om ej Karl Nilssons Bor-
gen borde medföra den wärkan, at kostnaden wid detta Urtima Ting
blefwo af wederbörande ersatt, så vida han sielf dertil wore alde-
les oförmögen.
     Nämnd och Allmoge hördes och intygade, at denna Karl
Nilson wore ganska torstig och uti yttersta behov, så han icke
mäktade det minsta gälda eller ersätta.
  Vice Länsmannen Rivelius förklarade, det han på Rättens
Befallning efterfrågat och på det nogaste Karl Nilson efterspanat, men
ej kunnat någon efterrättelse om honom erhålla; Och medan da-
gen nu war till ända och klåckan öfwer ser mot aftonen: ty
Utsades:
    Det kan icke det mål widare i anseende til Karl Nilsons ute-
blifwande nu fortsättas, så wida han för Uphofsman och Allmogens
förledare är worden angifwen, och Rätten på denna grund redan
förut ansedt hans närwaro och hörande nödwändig, men på det
handräckning emot en tredskande part, som på det synbaraste sig un-
danhåller, ej må saknas och uteblifwna, pröfwar Härads-Rätten skä-
ligt Att Allmänna Lysningar efter Karl Nilsson ske bör, samt at han
som på annat sätt icke kan förmås til swaromål sig infinna, bör wid 
ertappandet i fängsligit förwar sättas och der hållas, til dess man om
                                                                                                      ho-

6
honom underrättelse erhållit och han Ransakning och Dom undergått:
Hwarjämte alla närwarande af Allmogen antyddes och underrätta-
des, at honom nu mera icke dölja, i fall de om hans wistande någon
kunskap ägde, til undwikande af den bot, Lag i annat fall stadga-
de; Och emedan det är intygat, at Karl Nilsson ej äger minsta
wederhäftighet, til denna Tingskostnads ersättning; Ty skulle Ko-
nungens Befallningshafwande anmodas, at ifrån Kongl. Slotts
Cancelliet, som Borgen för Karl Nilsson antagit och godkändt,
Infodra den ersättning, som til detta Ting upgådt och förmedelst
Karl Nilssons uteblifwande fåfängt anwänd blifwit, och hwarå Dom-
Hafwanden underskrefwen Räkning för sig, Nämnd, Actor, Kro-
no Betjening, och Parter kommo at aflemna, Åliggandes Krono-
Betjeningen, at på det nogaste Karl Nilsson eftersöka, och då han
igenfinnes, honom gripa och sådant wederbörligen tillkänna gifwa,
då Urtima Ting widare fortfaras skal; Emedlertid anmodas
Herr Magistern och Kyrko Herden Bergius, at efter anstälte förhör
noga underrrätta sig om Allmogens Christendoms kunskap och för-
hållande, samt deröfwer med skrifteligt bewis til Rätten inkomma
                                    Den 26:e Maji.
  S.D. Sedan Vice Länsmannen Rivelius gifwit Domhaf-
wanden tilkänna, det Karl Nilsson i går afton efter Tingets slut
blifwit wid Wabbnäs by, ej långt härifrån, funnen gripen och i
fängsligt förwar satt, så har åter anstalt blifwit fogad om denna
Ransaknings fortsätjande tils idag, hwarom alla Wederbörande
tilsagde äro, hwarföre de och sig nu inför Rätta instälte, hwarwid
först Vice Länsmannen Rivelis hördes och wid handen gaf, at se-
dan han förleden afton blifwit tillsagd at Karl Nilsson noga efterse,
så har berättelse inlupit, det Karl Nilson ej långt härifrån wid
Wabbnäs Wästra Gården skal sig infunnit, då Länsmannen med 
Twänne Nämndemän förfogat sig dit, samt wid ankomsten träffat
Karl Nilsson inpå Gården, hwarest de genast honom i förwar tagit.
     Karl Nilsson sade, at han ej förr hunnit fram, i synnerhet
som hans Hustru wid återresan ifrån Stockholm skal siuknat. Frå-
                                                                                                  godes

7
 gades enär han begifwit sig ifrån Stockholm, Svarade för åtta da-
 gar sedan, i anledning hwaraf honom förestältes, det han til följe af
 sin i Kongl. Slotts-Cancelliet gifne försäkran bordt genast den 14
 i denna Månad begifwa sig på wägen, då han haft tillräckelig och
 öfwerflödig tid att hinna fram till Tinget; Hwarefter Karl Nilsson
 ingaf en afskrift så lydande:
    Som jag erfarit fått, det mine Höga Wederparter igenom
 Konungens Befallningshafwande här i Länet hos Högofl. Kongl.
 Slotts-Cancelliet i Stockholm, anhållit det jag som i Stockholm
 Warit och än är Rättsökande så hos Kongl. Maj:t så wäl som å
 Höga Wederbörandes stälen, rörande mitt åboende oskattlagde Kro-
 no-Hemmans del Pelltorp, hwilket Högwälborne Herr Öfwerste
 Siegeroth nu disponerar tils widare, skulle på tjenligit fått hämtas
 til nu påstående Urtima Ting, at stånda til Laga answar för något
 sådant rubricerat mål, som jag ej wet från hwilken fålla den å-
 dren sitt ursprung hafwer; så har jag til Respective Domstols och
 höglofl. Kongl. Slotts-Cancelliets åtlydnad efter erhållen Muntlig
 antydan funnit mig föranlåten wid påstående Urtima Ting ödmju-
 kast inställa, och då först, innan något i saken swaras, hos den Högt-
 ärade Domstolen få anmäla, at emedan som detta mål icke kan
 warda ansedt för ett groft brottmål, utan i sig sjelf är Civilt, Lag
 elitmätigt, och få wina denna sak är under Hans Kongl. Maj:ts Nå-
 diga skärskådande, samt wid Öfwer-Domstolars, så bör den ej
 widröras förr än slut å dessa Höga ställen är fallit; Men skulle ej
 den Högtärade Domstolen såsom lageligt anse denna Exception,
 så får den äran följande anföra. Icke är hittills bevist, ej eller kan
 bewisas härefter, at jag upstudsat de övrige ifrån denna ort sökande
 till olydno mot Konungen eller den, som å Dess wägnar bjuder och 
 befaller, som Lagen i Missgärnings-Balken 6 Cap,. 1 §. Omtalar,
 ej eller har samlat tilhopa Män at sättja sig up emot Konungens
 Befallningshafwandes bud, som 2.§. i besagde Capitel omrörer,
 Äfwen så litet kan någon mig bewista, at jag i ondt upsåt diktat
 kring Landet lögner och falska rykten, de der röra Rikets säkerhet 
 och
 kommit buller och owäsende åstad, hwarom nysnämnde Capitels 5.
 §. Sluteligen påsyftar.                                                       2;do

8
  2:do Men det lärer allom wara kunogt, at jag warit och
än är i ansökning om mitt åboende ställe Pelltorp, emedan jag är
dertil Stubb Arfwinge, det jag å Högre Ort skal ljusligen för en 
dag lägga och redan lagdt, samt at det äfwen är purt Krono och ej
under någon annans disposition än Kronan hörer, det äfwen We-
derbörande lärer hädanefter nogsamt observera, och som jag ändå
för denna på Lag fotade, samt med Höga Kongl. Författningar öfwer-
ensstämmande ansökning skulle up til Stockholm, at sjelf min sak
bewaka, emedan jag ej ägde råd Fullmäcktig hålla, få anleto mig de
öfriga til detta Ting instämde Allmoge, at enligt de nu upwiste Full-
mackter för dem ansökning göra, hälst som de förmena det Hem-
manen äro en dels Krono och dels en bördige Stubb arfwin-
gars. Denna deras så wäl som mine ansökningar, har jag hos Kongl.
Maj:t i underdånighet insinuerat, och tillika på andra Höga We-
derbörande ställen anhängige gjordt, hwarpå ännu ej Nådigt Slut
erhållit, men det dock afwaktar, så snart som alla lagliga åtgärder
förut  gångne äro; således wet jag ej, om hwarken jag eller för hwil-
ken jag söker, kunna anses för Mytiska eller Upproriska, då wi enli-
git Konungens Nåfigste tillåtande fått Nåden til Thronen som Dess
trogna undersåtar framträda och om Nådig hjelp bönfalla.
  3:o Det förefaller mig underligt, huru Höga Wederbörande
kunna begära Urtima Ting om oss, för det wi wågat söka den rätt wi
såsom Inbyggare i Swea Rikes Lagar hafwa försvarade; det är
nog obetänksamt gjordt, jag wågar mig yttra, at så ser det ut som
wederbörande Parterne wilja förwägra hwad en Nådig och in til dö-
den af oss älskade Konung tillåtit.
  4:o Höga Wederparternes skyldighet har warit och är den, om
de trodt at wi dem förolämpat, först afbida i underdånighet Hans
Kongl. Majt:s Allernådigste slut, så wäl som Höga Öfwer Dom-
stolars, och sedan om wi haft orätt, så har ej widare kunnat begä-
ras än Rättegångs-kostnad af oss: och skulle wi wid ansökningens slut
blifwit ansedde som Frälse-undersåtar, och under ansökningen af fat-
tigdom och tidernas swårighet brustit i några skyldugheters fullgörande
så är det icke Myteri, Upror och sammangaddningar, utan at Weder-
                                                                                                          par

9
parterne då bordt eller böra, om de så behaga, söka hos oss wid
Domstolen eller hos Konungens Befallningshafwande ersättning för
Hwad som af oss kunnat brustit; men som denna sak är ännu oafgjord,
får jag den äran hemställa den Högtärade Domstolens rättvisa
ompröfwande, om jag icke, och de för hwilka jag såsom Ombuden
Ansökning gjordt, må undslippa wåre Wederparters påstående i alla
delar, tils ansökningen slutad warder, då utrönas får, om wi warit
obefogade at söka, eller om icke Kongl. Maj:ts och Kronan så
wäl som wi äro lidande i denna sak, emedan redan finnes, det en del
af de omtwistade delar är Kronan rent förbehållne, hwarföre wi
böre wara med Actor å Kronans wägnar, som dess Höga Rätt be-
wakar, försedde, innan något slut widare företages, då wi och
torde få allerödmjukast hemställa, om icke för målets rubricerande
wederparterne måtte enligt Lag umgälla, samt ersätta och all åbragt
tidspillan och kostnad, til hwilken ända jag får öfwer alt detta
afbida Den Högtärade Domstolens utlåtande. Carl Nilson Cållman.
   Frågades hwilken författat denna Skrift? Swarade en wid
Namn Fagerström, som skal wara Sterbhus-Kammererare, Och sen
denna Concepist ej skriften undertecknat, så erindrade vice Lands-
Fiscalen Torsteen, at den icke efter lag antagas kunde.
  Rätten underrättade derpå Karl Nilsson, det föremålet och
ämnet för denna gången icke wore, at pröfwa Böndernas mer eller
mindre rättighet, at deras Hemman til Skatte inlösa, hwilket icke
til denna Domstols uptagande hörde, utan komme nu endast at
pröfwas den tredsko och försummelse hos Allmogen, hwaröfwer Sä-
teries-Ägarne klagat, med de flere brott som till undersökning härfrå-
des förwiste blifit, och hwilket alt Tings-Rättn förklarade sig
hinderslöst böra fullfölja.
  Deruppå förestältes Karl Nilson, hwad emot honom bliwit
angifwit, då han aldeles nekade, at han öfwertalt någon enda
Bonde i Socknen at begynna någon Rättegång om sina Hemman,
och än mindre at han styrkt Någon af  Säteriernas underliggande Å-
boer at med Dagswerken uteblifwa; men på Rättens föreställning
at det ej wore något brott, At med beskedlighet och foglighet söka 
                                                                                                    eller

10
eller låta utsöka den Rätt som han förmenar sig kunna äga, så infgaf
Karl Nilsson en hopbunden samling af Tretton stycken Fullmagter
med flere Bönders Namn under hwardera; yttrandes sig Karl Nils-
son, det han i förmågo deraf sökt bewaka deras Rätt och skaffa dem
Skattelösen.
  Wid uppläsandet af samma Fullmagter som funnos illa skref-
ne til Stil och sammanhang, samt utan wittnen, erindrade Lands-
Fiscalen Torstéen, at derutinnan woro nämnde så wäl Åboer å
gamla Frälse Hemman, som sådana Lägenheter, hwilka långst för
detta bliwit ifrån Kronan til Skatte Inlöste, hwilket Karl Nilsson
sade sig icke förstå.
  Härads Rätten tillsporde Karl Nilsson, huru han, som icke
Begrep hwad Rätt i deras sak wore, kunde åtaga sig utförandet af
De öfrigas angelägenheter: swarade, at han anmodat andra i Stock-
Holm at för sig skrifwa, dem han betalt.
  Frågades hwarest han tagit penningar?  Swarade, at han fått
något af Bönderne i Socknen, deraf han delt med sig.
  Widare förestälte Härads Rätten  Karl Nilsson, huru oför-
Sigtigt han med sin och de öfrigas Rätt handlat, då han lämnat
sitt åboende Torp och Hemman öde, och begifwit sig til Stockholm,
at der göra ansökningar om Skatteköp, hwilka der icke kunna up-
tagas, innan Konungens Befallningshafwande i Orten förut Skat-
ösen pröfwat, Wärderingar föregått och Köpeskilling nedsatt blif-
wit, med mera, til hwilket alt Karl Nilsson swarade, at han så-
dant icke förstår eller bergriper.
  Sedemera uplästes Handlingarne i denna sak för Karl Nils-
son, och i synnerhet Herr Justitiae- Cancellerens och Riddarens af
Kongl. Maj:t Nordstierne Orden, Wälborne Joachim Wilhelm
Liljestråhles Skrifwelse af den 4 april 1772, derest undersökning i
Orten äskas öfwer den klagan Karl Nilsson hos Hans Kongl. Maj:t
i underdånighet anmält, så wäl öfwer Herr Baron och HofMar-
skalken Ribbings förfarande emot honom, som han hos Konun-
gens Befallningshafwande skal med skuffande och hotelser blifwit af-
spisad; hwarupå Karl Nilsson yttrade sig, det han utan Ransak-
                                                                                               ning

11
ning och Dom blifwit exequerad på Herr Baron och Hof-Mar-
skalken Ribbings föranstaltade, samt at han wid sine Beswär her-
öfwer blifwit af Lans-Secreteraren i Lans-Cancelliet illa bemött
Widgick äfwen at han låtit författa och ingifwa den til Kongl. Maj:t
Inlämnade underdånige Klagoskrift, som för honom uplästes och han
Igenomkende.
  Herr Baron och Hof-Marskalken Ribbings Fullmäktig Bok-
Hållaren Husberg bewiste genom Tings-Protocoller, at sedan
Karl Nilsson af Herr Baron och Hof-Marskalken Ribbing för åt-
skillige fordringar til Höste-Tinget den 17. November 1769 blif-
wit ordentligen stämd och Målet så wäl den gången , som wid
Winter-Tinget deruppå, i anseende til Karl Nilsons anmälte för-
fall, av sin Hustrus sjuklighet, blifwit upskutit, men Karl Nilsson
ålagd, at å nästa Ting sig infinna, eller at målet lika fullt till af-
görande företagas skulle, så har målet åter wid Sommar-Tinget
Den 21. Junii 1771 i Karl Nilssons närwaro förekommit och med
Slut blifwit afhulpit. Och som detta Utslag fått winna Laga kraft,
Så har Konungens Befallningshafwande genom påskrift den 4. Ja-
nuarii 1772 ordentlig Utmätning anbefalt, hwilken och genom
Kronofogden Gabriel Ekström och en Nämndeman Per Olson för
sig gådt och anledningen til Karl Nilssons klagan gifwit.
  Karl Nilsson yttrade sig, at han aldrig fått del af detta Tings-
Rättens Utslag ej heller wetat deraf; Men Tings-Rätten påminte
honom, at dess skyldighet wore sig sjelf underätta om Härads-Rät-
tens Beslut, sedan han en gång ordenteligen blifwit stämd, samt
Förehålt Karl Nilsson des ofog at klaga öfwer Herr Baron och Hof-
Marskalken i en sak, som af Krono-Betjente på undfången Befall-
ning blifwit werkstäld; Äfwen som och Tings-Rätten på det alf-
warsammaste lade Karl Nilsson för ögonen des djerfhet och förmä-
tenhet, at inför Kongl. Maj:ts Egen Höga Thron angifwa orätta
och falska beskyllningar, som skulle han Nattetid utan föregången
rannsakning och Dom blifwit från sin egendom skild, då likwäl sam-
ma ämne å tre Ting til undersökning förewarit; hwaruppå Karl Nils-

12
Nilsson swarade, at han blifwit förförd, men kunde uppå tillfrågan
Icke namngifwa den som honom härutinnan skal förledt.
  Yttermera efterfrågades huru wid Utmätningen tilgådt? Swa-
rade, at emot aftonen den 6, october 1772 hade Expeditions-
Fogden Ekström för Herr Baron och HofMarskalkens faststälte och
til Utmätning anbefalte fodran , kommit til Pelltorp och Utmät-
ningen i Husbergs och Per Olofssons närwaro werkstäldt, hwilket
Karl Nilsson nu medgaf.
  Derefter hördes de för upstudsighet anklagade Bönder hwar
för sig ytterligare.
  1:o Per Jönsson i Ahlbro Hwilken berättade, at han nu
mera fullgjordt sine Dagswerken til fru Öfwerstinnan Gyllenkrok,
det och Lieutenanten Mejerhelm medgaf, och derföre all wi-
dare talan emot Per Jönsson sig afsade; hwarjämte Per Jönsson
wid handen gaf, at Karl Nilsson, som emot arfwode skulle skaffa
Per Jönsson Hemmanet til Skatte sagt til Per Jönsson, det han
Efter det råd Cancellisten Hellberg gifwit icke skulle widare göra
Dagswerken wid Herrgården; Men både Karl Nilsson och Hell-
berg närwarande nekade sig weta det minsta härutaf.
  2:o Per Christopherson i Sjögetorp förklarade sin wid förra 
Tinget gjorde berättelse på det sätt, at ej hans Fader uptagit Hem-
manet af öde, utan dess förfäder, samt tillade, at til Hemmanets
Infriande han så wäl som Per Jönsson i Ahlbro Hwilken deröfwer
Hördes, betalt, til Karl Nilsson något penningar och matvaror, det
Ock Karl Nilsson widgeck.
  3:o Anders Andersson i Björndala död.
  4:o Per Erson i Diefwersgjöle erkände, det han hwarken
förut eller sedemera gjordt någre Dagswerken, hwartil hans fat-
tigdom och han sine Kreatur förlorat skal wullit.
  Herr Lieutenanten Mejerhelm företedde härupå en å Dief-
wersgjöte Skatte-hemman af Länsmannen Rivelius och 2:ne Nämn-
demän den 29 sistledne April hållen Husesyn, deraf inhämtades at
Husen aldeles woro förfallne, samt ägorne i wanhäfd, så at ängen
                                                                                                   bör

13
bör uprödjas, och åkren befunnen aldeles i fast linda lagd, samt itu
årstid ej widrörd eller besådd, utan hela Hemmanet med tilägor
aldeles fördärfwat.
  Detta erkände Per Erson och föregaf fattigdom och Kreatu-
rens mistning til orsak. Men Tings-Rätten föresstälte honom, at
han häldre borde söka sig annan Näring, än genom lättja och oduge-
lighet låta andras egendom nederruttna och wanhäfdas.

  Frågades om Fru Öfwerstinnan Gyllenkrok ej gjordt anstalt
Til denna odugeliga Bondes utwräkande? Swarades at bemälte
Fru derom gjordt ansökning hos Konungens Befallningshafwande,
som i Communications-Resolution pålagt denne, at emelertid
Wid 20 Dal. Silvermynts wite utgöra sine Dagswerken, men at
Han icke dess mindre dermed uteblifwit, hwilket alt Per Ersson wid-
geck Och nekade, i öfrigit, at han af Karl Nilsson bliwit till sin un-
derlåtenhet öfwertald, ehuru Karl Nilsson rådt honom att söka Hem-
manets infriande til Skatte.
  5:0 Hemming Jonsson i Klåckartorp har ei eller gjordt Dags-
werken, och bewiste jämväl Herr Lieutnanten Mejerhelm genom
Husesyn, at denna jämväl sitt Hemman wanskött och en del af å-
kren i Linda Lagdt, hwilket Hemming Jonsson ej frångå kunde, ehu-
ru han påstod, at det ei blifwit aldeles såsom den förras wanwår-
dat:  Ingifwandes Herr Lieutnanten Mejerhelm en Hemming
Jonssons Skrifwelse, så lydande:  Högwälborna Fru Mejerhelm
War så nådig och tag sitt Hemman och låt se til rätta med Hem-
manet sielf, jag är oförmögen til alla delar, som Hemmanet behöf-
wer, til det andra Hans Kongl. Maj:t af Nåder efter mitt förra
afsked tagit mig åter til Nåder och låtit mig komma in på Arse-
nalen i Stockholm, der at förtiena mig födan och hustru och barn,
Således får min hustru taga ut Präste-Attest och gifwa sig på vä-
gen med sine små barn.  Stockholm den 9 April 1773.  Hem-
ming Malmberg.
  Hemming Jonsson erkände detta bref, och jämväl på tillfrå-
gan widgeck at han fått del af Konungens Befallningshafwandes
Utslag om sine Dagswerkens utgörande wid 20 Dal. Silfwermynts 
                                                                                                  wite,

14
wite, men at han sådant icke dess mindre för dess torftighet måst un-
derlåta.
  6:o Bengt Thuresson i Dricksbacken war ej tilstädes. ef-
ter som all talan redan wid förra tinget emot honom är eftergifwen.
  7:o Olof Olofsson i Tallsätter, har ej eller sine Dagswerken
fullgjordt, oaktadt Landshöfdinge Ämbetet honom sådant wid 20
Dal. Silf:mts wite ålagt; äfwen som och genom hållen Husesyn be-
Wistes, at jämväl denna sitt Hemmansbruk wanskött, hwartil Olof
Olofson, såsom orsak föregaf sin Ålder af 63 år, sitt aflägse boende
En mil från Herregården, samt hans ofärdighet, som wullit, at han ej
Sjelf på 5 år kunnat arbete åstadkomma,hwilket och tydeligen befants.
  8:o Emot Joen Person i Wigartorp är och all talan efter-
gifwen.
  9:o Anders Persson i Hallsjösand berättade, at en Söndag
wid Olofs Mässan för 2 år sedan har Karl Nilsson öfwertalt dem
at träda til Björndalen, då de efter någon öfwerläggning förenat
sig, at ej någon skulle göra Dagswerken til Herregårdarne, utan
sådant underlåta, men sättet til deras församlande, samt hwilka
personer sig der infunno, kunde Anders Persson nu så långt efteråt
ej widare påminna sig, än at Per Christopherson i Sjögetorp wa-
rit tilstädes.
  Karl Nilsson hördes och medgaf, at han warit i Björndalen,
Då de öfwerenskommit at nedlägga dagswerken, men bestridde al-
deles at han någon öfwertalt eller dertil tubbat, mindes ej eller hwil-
ka mera warit tilstädes, eller huru anledningen til sammankomsten
skedt.
  HäradsRätten förehölt Karl Nilsson alfwarligen at säga
Sanning, och icke derigenom göra sig alt mer och mer mistänkt, at han
Ej annat widginge, än det hwarom han öfwertygades, men Karl
Nilsson förblef wid sin utsago.
  Sedemera hördes ock Per Christopherson, hwilken förkla-
rade, at han ej mindes til denna samankomst, ehuru många före-
ställningar honom äfwen gjordes.
  10:o Per Olofson i Simbol förekom och widgeck, det han 
                                                                                                 gifwit 

15
gifwit Karl fullmagt, at utföra hans Skatte-Rätt, men nekade
at han på sammankomsten i Björndalen warit med.
  11:o Lars Nilsson i HögÅsen. Emot denna eftergaf Herr
Lieutnanten Mejerhelm all talan, efter som det ei kunde finnas,
At han i sammankomsten warit med, ock förbehålt Lars Nilsson sig,
At af Drängarne Sundberg och Lönberg få ersättning för sitt li-
dande, hwilka  dock oaktadt alt bemödande icke til denna dag kun-
nat til rätta skaffas.
  12:o Per Andersson i Måstorp
  13:0 Erik Ersson i Skarnsund och
  14:o Per Olofsson i Kiällsjön woro icke tilstädes, efter all
talan emot dem wid förra Tinget är worden eftergifwen, och de ej
eller bewisligen sammankomsten bewistat; Men
  15:o Anders Andersson i Askarbol Och
  16:o Lars Olofsson i Skromberga infunno sig och gåfwo wid
handen, at de något Penningar  til 12 Dal. Kopp:mt eller något
deröfwer til Karl Nilsson betalt, för det han skulle hjelpa dem til
deras Hemmans inlösande til Skatte.
  På tilfrågan huru det förewette med de Helgedags-Arbeten
Hwaröfwer de klagat at Husbönderna dem ålagt? Swarade, at
Det någon gång i andetiden kunnat hända, det Herrskaperna betalt
Dem, at då mulit wäder infallit, föra Såden Helgedags-aftnarne
undan förestående rägn, hwilket de ei widare åtala ärnade. Karl
Nilsson widgeck at jämväl desse lemnat honom förskott.
  17:o Per Joensson i Nästorp sade, at han med flere sökan-
de , vem kan han nu ei minnes, i Pelltorp underskrifwit sin Fullmakt och
at Karl Nilsson deruppå lofwat, at emot den belöning han då gif-
wit och widare lämnandes worde, skafa honom Hemmanet til Skat-
te, utan at han sedemera fått höra något deraf, nekade och til
sammankomsterne.
  18:o Jan Persson i Bokula nu tilstädes, sade at Högloft.
Kongl. Hof-Rättens Utslag ännu icke fallit, samt at han wore nöjd,
at enligt sitt förra beslut, hans sak til särskilt utförande hänskötos,
                                                                                                  19:o

16
  19:o Lars Anderson i Bergmansbohl. Emot denna efter-
gafs och all widare talan; Och
  20:o Karl Nilsson i Pelltorp, hwilken wid hwar och en af
de föregåendes berättelser, som jämväl utur de förra Tings-Pro-
tocoller för honom uplästes, hördes och berättade, at han wäl å-
tagit sig utförandet af Allmogens ansökningar om Skattelösen, en-
ligit de företedde Fullmakter, samt widgeck äfwenwäl det han pen-
ningar och matvaror dertil mottagit, men bestred på det högsta
at han förledt någon dertil, eller rådt någon enda at lemna sina skyl-
digheter emot Herrskaperne.
  Deruppå anhölt Lands Fiscalen Torstéen, at de inkallade
Wittnen måtte blifwa avhörde, nämligen Joen Person i Gåsmåsen,
Per Jonson i Nästorp och hans hustru Katharina Lars Dotter,
Skräddaren Jonas Edman, Corporalen Lars Häger, Anders An-
derson i Glindra, afskedade Nämndemannen Nils Jonson i Så-
gartorp, Drängen Per Joenson i Wigartorp och Anders Per-
son i Hallsjöland, Anders Anderson i Tångtorp samt Karl Per-
son i Gjulsta.
  Uppå tilfrågan om jäf anförde Karl Nilsson, at Jon Pers-
son i Gåsmåsen, Per Jonsson i Nästorp och hans hustru, Per
Jonson i Wigartorp, Anders Person i Hallsjösand,  samt Anders
nderson i Tängtorp woro dels tillika med honom om Hemmans-
löften sökande, och dels i denna sak Parter, samt således jäfaktige;
hwaremot Lands Fiscalen Torstéen inwände, at ehuru Per Joens-
son och Anders Person tilförene warit Parter, så skal dock nu me-
ra all talan emot dem uphördt, samt hemstälte huru wida hinder för
de öfriga kunde gifwas at wittna i ett ämne, som dem i deras an-
sökningar icke rörde, och hwarifrån de ej nytto eller skada leda kunde.
Utsades:
  Som Per Joenson i Nästorp och Anders Person i Hall-
Sjösand i denna sak såsom Parter instämde warit och sig förkla-
rat; Alltså kunna de icke för skickeliga wittnen härutinnan anses,
Men alle de öfrige warda härigenom ojäfaktige förklarade, så at de
                                                                                                       på

17
på Ed deras wittnesmål afgifwa måge; dock at Per Jonssons Hu-
stru ei må tillåtas at berätta hwad som dess Man i någor måtte
röra kan.
  Härupå aflade de således ojäfaktiga wittnen med hand å
Bok Eden, warnades och hwar för sig särskilt berättade.
  1:o Joen Persson i Gåsmåsen, at enär han den 6 Martii
1772. skulle för Herr Baron och Hof-Marsklaken Ribbing göra en
Postresa ifrån Hagbyberga och tilika med sig fört  2:ne tunnor Råg,
Har han mot aftonen i full skymning wid Wedeby krog träffat Karl
Nilsson och hans Broder Nils, då Karl frågat hwart Joen skulle
fara? och enär Jon swarat, at han reste i sin Husbondes ärende
Med Posten, har Karl utlåtit sig, det kan du låta bli om du will,
Och äfwen lemna Wäskan med, jag wil wara ansvarig om något
händer dig: Men som Joen beställa, at behålla sitt ärende redeli-
gen , så har Karl widare yttrat sig, at Joen innan kort skulle slippa
både Herregård och Wäska, och bedt honom lemna alt.
     På tilfrågan, om Joen Person teknat under någon Full-
Makt, swarade han, at då Mariebergs Torpare warit i Nykiöping,
Samt berättat at de i Jordboken sedt Joen persons Namn, har han
och beslutit , at wid Karls bortresa till Stockholm lemna honom sin
Fullmakt, det han och gjordt, och Karl Nilsson åtagit sig sakens utfö-
rande, derföre wittnet så wäl betalt sin plåt, som alle de övrige,
deribland wittnet med säkerhet intygade, at Wallaboerne deras an-
del utbetalt.
     Wid Wedeby krogen har på tilfrågan warit mycket Folk, dem
Ei wittnet utom Corporalen Häger kunnat i mörkret igenkänna.
Mera hade sig detta wittne sig icke bekant, ehuru noga både samman-
komster och det mera efterfrågades, hwarföre wittnesmålet uplästes
Och erkändes.
  2:o Corporalen Häger har warit inne wid Wedeby Krogen
den 6 Martii 1772. Då Joen Person skulle resa med Posten 
och då sedt honom och Karl Nilsson talas wid, men hwad de då talt,
sade wittnet sig ibland det myckna folket ei gifwit aktning uppå el-
ler hördt derefter. Upläst och widkänt.
                                                                                                     3:0

18
     3:0 Jonas Edman gjorde aldeles lika berättelse med Joen
Persson, hwilket wittnesmål för honom tydeligen upplästes, med til-
läggning så wäl, at Karl Nilsson lofwat och för säkrat det både 
Joen och alla de öfrige skulle slippa sina beswär til Herregården
som ock at Karl Nilsson wid samma tillfälle beskylt Herr Baron och
Hof-Marskalken Ribbing at hafva smädat både Konung och Stän-
Der, derom Herr Baron och Hof-Marskalken innan fort skulle få
Communication at sig förklara. Men hwaruti smädandet egente-
ligen skulle bestått; eller huru Karls och derwid föllo, sade wittnet
nu efteråt icke kunna sig påminna. Upläst och widkändt.
     4:0 Karl Persson i Giulsta; at förleden Winter et år se-
dan, då Joen Persson i Gåsmåsen rest med Posten, har han uppå
Wedeby krogen sedt Karl Nilsson och Jon Persson talas wid, men
hwad ämne de haft för sig; sade wittnet sig ej gifwit aktning up-
på eller ibland folket kunnat utröna; och enär wittnet träffat Karl
Nilsson och frågat honom huru det stodo til i Stockholm, har
Karl swarat, at annorstädes stodo bra til, men här i Socknen lefde
Man som Hundswottar och Canailler. Upläst och widkändt
   5:0 Katharina Lars-Dotter at hon ofta sedt Karl Nilson
tala wid mycket folk, som samlat sig omkring honom, och wistats
hos honom, samt äfwen på Kyrkowägar och stigar mött honom och
mrd honom rådgjordt, men hwad de haft för händer, sade hon sig
icke widare weta, än det som emellan henne och hennes Man under
deras samtal kunnat förefalla och Mannen rörde; warom Härads-
Rätten icke tillåtit henne wittne bära. Upläst och widkändt.
   6:0 Anders Andersson i Glindran wittnade: att då han en gång
träffat Karl och frågat honom huru det med de Sörandes Sak i 
Stockholm aflöpa skulle, har Karl swarat at alt skulle gå braf för
Dem, och äfwen har wittnet sedt at några Bönder för Karl Nils-
sons Räkning inlämnat Penningar och matsäckar til honom, med 
mera; men huru mycket eller hwaföre det skedt, sade wittnet sig icke
weta. Upläst och widkändt.
   7:0 Nils Jonson i Sågartorp: at sedan Karl Nilson
blifwit känd för den som skulle kunna skaffa Bönderne sine Åboende
                                                                                                        Hem

19
Hemman i Socknen til Skatte, så har wittnet fallit på den tankan,
at anförtro Karl Nilsson besörjandet om Tengtorps Frälse-Hem-
man hwilket Nils Joenson förut innehaft och odlat, innan nu wa-
rande Åboen Anders Anderson kommit dit; Wittnet har och derom
talt med Karl Nilssons Hustru, som någon tid derefter begärdt och
undfått Ser Dal. K:mt at sända sin Man och enär wittnet derefter
förleden Sommar 1772 träffat Karl och frågat honom efter sin Sak,
har Karl svarat, det han redan lagdt derom in. Upläst och widkänt.
  Karl Nilsson yttrade sig härwid, det han aldrig bekommit de
i wittnesmålet omnämnde penningar, men erkände i öfrigit wittnes-
målets innehåll.
  8:0 Per Joensson i Wiggetorp blef förleden höst skrefwen
til Åbo på sitt Hemman och berättade: At förledne jul et år sedan
har Karl träffat Per Joensson vid Albro, och då warnat honom,
at ei widare gå i Herregården, äfwen som och Karl sagt til witt-
net. din Fader är och en skit-gubbe, som orden lydde, som går dit.
  Frågade om flere woro tillstädes? Swarades: Ja, hans
Swärfader Per Jonsson i Albro och flere, som han nu ej mindes.
Upläst och widkänt.
.  Per Jonsson i Albro hördes häröfwer och förklarade, det han
Wid erindran härom noga påmindte sig denna Karl Nilssons utlåtelse.
  9:o Anders Andersson i Tengtorp intygade at enär han
gådt til Karl Nilsson och frågat honom om det wore möjeligit, at
infria det af honom åboende Frälse-Hemman Tengtorp, har
Karl swarat, at han skulle bjuda til, samt til sin Stockholms resa
fodrat en plåt, den wittnet lemnat honom, utan at wittnet seder-
mera hördt det minsta deraf. Upläst och widkänt.
  Detta wittnesmål erkände Karl Nilsson, hwarföre honom
alfwarligen föreställtes, huru han kunnat låta sig af twänne anmo-
Das nämligen Nils Jonsson och Anders Andersson, at förskaffa et
och samma Hemman, samt af bägge betalning annamma, hwartil
Karl Nilsson swarade, det han af Nils Joensson ej något undfått,
och nekade jämväl, at han å Nils Jonssons wägnar någon an-
sökning gjordt; kunnandes likwäl på föreställning icke neka, at han
                                                                                                      på

20
på sätt som Nils Jonsons wittnesmål innehåller, med honom ta-
lat och swarat.
   Härwid instälte sig Jan Persons i Heden Hustru Anna
Persdotter och med tårar i ögonen klagade däröfwer, at hon ge-
nom Karl Nilsson blifwit öfwertalt, at anförtro en wid Namn Fa-
gerström det ärende, at deras åboende Torp under Hälljesta Capi-
tains Boställe til Statte infria, samt at denna Fagerström emot-
tagit Femtio fyra Daler Kopparmynt til denna saks utförande, utom
andre omkostnader hon derwid haft, och at Karl Nilsson nött, flitit
och illa medfarit hennes Mans Kappråck, med mera. Men Karl
Nilsson förklarade, at ehuru han detta alt hade sig bekant och jäm-
wäl at Hustrun lämnat penningar til Fagerström med mera, så
skal dock sådant skedt på deras eget bewåg, utan at Karl Nilsson
dem därtil låckat, i synnerhet, som Jan Persson sjelf skal warit i
Stockholm och Fagerström til Fullmäktig antagit.
   Widare war ej i dag at åtgöra, utan tilsades Parterne at i 
Morgon tilstädes wara, och då til hands hafwa alla de själ, och
bewis de å ömse sidor sig yttermera i mål åberopa ärna.
                               Afträdde
                                Den 27:de Maji
S.D. Fortsattes Tinget, då i alla Parternes närwaro uplästes
De i desse mål hållne Protocoller för Tisdagen och Onsdagen,
Hwilka til alla delar erkändes.
   Derefter tilfrågades Karl Nilsson, hwad skäl och bewis han
å sin sida hade at förete, med antydan at sådane nu upgifwa, på
det Rätten om deras framskaffande kunde föranstalta, så att målet
nu med aldraförsta afflöstes; hwartil Karl Nilssn swarade, at han
sjelf wille bestyra om sina wittnen och sina skäl enär de tarfwades,
samt förklarade, at han hwarje stund wäntat någon som skulle blif-
wa hans Fullmäktig; men Rätten förestälte honom, at Fullmägti-
gens frånwaro ej minsta hinder i sakens företagande och slut förord-
sakade, utan borde Karl Nilsson derutinnan sjelf wara betänkt på
alla de omständigheter, han widare i målet hade at erhindra.
                                                                                       Seder

21
Sedermera uplästes äfwen för Karl Nilsson det Protocoll
som den 22 februari 1772 blifwit hållit, och begärte jämwäl Land-
Fiscalen Torstéen, at nu yttermera wittnen, dem han inkalla lå- 
tit, höras måtte, nämligen Jan Jansson i Qwisätter, Erik Eriks-
son i Skarnsund, Olof Olofsson i Wabbnäs, Erik Erisson ibidem
och Drängen Jonas Anderson, Per och Anders Persöner, samt
Petter Pettersson i Walla, Olof Persson i Qwarsätter? Och Drän-
gen Olof Olofsson i Åsätter.
   Emot Petter Pettersson inwände Karl Nilsson, at han wo-
re owän och wederdeloman, men emedan han sådant icke styrka 
gittade, utan fast mera på tilfrågan widgick, det någon Rättegång
emot honom icke anstäld blifwit; ty blef han Petter Pettersson för
ojäfwug förklarad derföre tillika med alla de öfriga förekallad,
med hand å bok Wittnes-Eden aflade; warnades och berättade.
   1:0 Jan Jansson i Qwisätter, at han så wäl som de öfrige
anmodat Karl at besörja om sitt åboende Hemmans inlösande til
Statte, hwarföre han en gång betalt 15 Dal. annan gång 6 mark
Samt 2:ne gånger Matsäckar, utan at Karl Nilsson det ringaste
För honom uträttat; Äfwen som och wittnet sade, at wid en resa
til Nyköping hadewittnet träffat Fjerdingsman Petraeus, som
bedt wittnet hälsa Jan i Wadstorp med tilsägelse, at han och kun-
de få sitt Hemman til Skatte inlösta, om han ville; hwilket och witt-
net werkastält. Hade ej för öfrigt det minsta sig bekant. Upläst
och widkändt.
   2:0 Olof Olofsson i Wabbnäs, at han til Karl Nilsson 
giwit 24 Daler Koppar:mt, Matsäck och 4 kannor Korn, emot
det at Karl försäkrat dem at förskaffa Hemmannet til Skatte. Om
Söndagarne då mycket Folk efter wanligheten församlat sig hos witt-
Net, som ej bor långt från kyrkan, och Karl Nilsson sig instäldt,
Har han alltid försäkrat, at deras ansökningar om Skattelösen skulle
Gå wäl och lyckeligen för sig. Upläst och widkändt.
   3:0 Erik Eriksson i Wabbnäs gifwit Karl Nilsson 24 Dal.
Kopp:mt, och gjorde i öfrigit enahanda berättelse med föregående
Wittnet.

Orättat > den 6 februari 2005
22
   4:0 Drängen Jonas Andersson, som tjenar hos Erik eriks-
son hade sig ej mera bekant, än at när de kommit ur kyrkan, har
mycket folk efter wanligheten gådt in i Wabbnäs och ibland dem
Karl Nilsson, Upläst.
   5:0 Per Persson i Walla. Upå Karl Nilssons försäkringar,
at de framdeles skulle kunna slippa sine Dagswerken, har Per Pers-
son til honom utgifwit en gång 24 Daler, samt 3 Dal. Til hans
Broder Nils, utom 3:ne gånger Matsäckar, samt Penningar då
och då En i sänder; Äfwen somm och wittnet til Hellberg
betalt 3 Daler Kopp:mt til underrättelsers anskaffande ur Jorde-
Böckerne. Wid sammankomsterne i Wabbnäs, har wittnet wa-
Rit yillstädes, men kunde ej påminna sig, hwad derstädes mera före-
Fallit, än angående utgifter och sammankomster til Karl Nilsson,
Hwilken alltid försäkrat dem om at få deras Hemman til Skatte in-
Lösa. Upläst och widkändt.
   6:0 Anders Persson ibidem har och gifwit Karl Nilsson 
24 Dal. Och Brodern Nils 3 Dal utom 3:ne gånger Matssäck
samt Penningar esomoftast, äfwenledes lämnat Hellberg 3 Dal
och berättadet wittnet, at detta alt skedt uppå Per Nilssons i Walla
tilstyrkande, hwilken berättat at Karl Nilsson, emot sådane utgif-
ter, skulle kunna skaffa deras hemman til Skatte, samt at de öfrige
i Socknen hwilka Summor honom til detta ändamål bewiljat. Up-
läst och widkändt.
   7:0 Petter Pettersson i Walla, har äfwenledes utgifwit
24 Daler utom Mat och Penningar til Karl Nilsson, och som
wittnet wäl begripit och förstådt, at Allmogen ej kunde infria de
Hemman, som antingen redan woro til Skatte inlöste eller och Frälse,
Få hartnet begärt underrättelse om sitt Hemmans natur af Hell-
Berg, hwilken och derför undfått en gång 3 Daler och en annan
Gång 15 Daler Kopp:mt, som flere år wordet sammanslutit; och
Har Hellberg deruppå swarat, at deras Hemman wärkeligen woro
Krono, så at de til Skatte infrias kunde; Wittnet har och flera
gånger warit uppå sammankomsterne i Wabbnäs, samt derwid
rådgjordt om den förstärkning och underhåll, som Karl Nilsson är
bewiljat,

23
I öfrigit berättade och wittnet, at enär det författat och
skrifwit Fullmaken för Karl Nilsson, och wittnet deri nämnt de
orden, at åtnöjas med hwad Karl Nilsson L?ag likmätigt görande
och låtande worde, hade Karl Nilsson inwändt, at wittnet ej skulle
förbinda honom wid Laga wägar, men wittnet har påmint Karl,
at man uti annat ei ingå borde; än det som med Lag öfwerensstäm-
de. Upläst och widkändt.
  Hellberg närwarande hördes, medgaf Petter Pettersons nu
Gjorde berättelse; men sade at han sådana oriktiga underrättelser
Sielf wid Lands-Contoiret erhållit; hwarupå Allmogen förestältes
Deras obilliga enfaldighet, at ei i fina angelägenheter sielfwa wända
Sig til Lands-Kammereraren eller andre Rikets Ämbetsmän som her-
Til Karl Nilsson utom Matsäckar och Penningar, ser mark i sönder
Esomoftast, äfwen betalt Hellberg Tre Dal.tillika med de öfrige,
Så at utgifterne för deras Hemman snart äro odräglige, förklaran-
Des at sådant alt skedt efter öfwerläggning med de öfrige i Sock-
nen, som sådane sammans?kotter bewiljat. Upläst och widkändt.
  9:o Olof Persson i ?wahlsätter berättade, det Karl
Nilsson, dess Broder Nils, samt Hemming Jönsson i Klockartorp
Warit hos hans Husbonde Joen Persson under Åkerö Säteri,
Samt tillstyrkt honom, at aldeles lemna fina Dagswerken til Herr-
Gården, efter som han skulle kunna få sitt Hemman til Skatte; men
Husbonden har icke dess mindre sina skyldigheter fullgjordt, dock ut-
Gifwit Penningar til Karl Nilsson för Hemmanets infriande, vak-
tadt wittnet sjelfwa Snmman icke hade sig bekant.  Upläst och 
widkändt.
  10:o Erik Erson i ?tarnsund betalt Hellberg 3 Daler
  10 öre för det han skifwit åt honom. Upläst
  Hellberg hördes yttermera och erkände det han tagit 3 Da-
  ler , samt 10 öre Kopparmynt til Stämplat Papper för hwar och
   en.

24
en, som äskat hans skriware hjelp wid sine ansökningar i Lands
Cancelliet om Skattelösen, men nekade nu, som förr, at han nå-
Gon til desse ansökningar förledt och än mindre, at han styrkt Allmo-
Gen til sina skyldigheters åsidosättande.

     Derefter förekom PerNilsson i Walla, hwilken sitt förra witt-
Nesmål af den 22 februari 1772 tillade, at enär Lars Nilsson i
Högåsen skilgdt sig wid Karl Nilsson i Stockholm och återkommit
Til orten hade han sagt, at Allmogen ej borde göra Dagswerken
til Herregården, efter de snart skulle warda frie derifrån; widare be-
rättade och wittnet på tilfrågan, at Karl Nilsson hade låtit försam-
la åtskillige Allmogen hos sig i Pelltorp, då de öfwerenskommit,
at til Karls förestående resa til Stockholm utgifwa 24 Daler
Kopp:mt hwardera. Wittnet kunde wäl icke eridra sig, hwilka utom
Petter Pettersson utaf hopen der warit närwarande, men påminte
Sig, at de som woro tilstädes, åtagit sig, at kundgöra de frånwa-
Rande, om det sammanskott, som de Kal Nilsson bewiljat, och har
Jämwäl wittnet warit ibland deras antal, som skulle underrätta de hemmawarande om de öfriges widtagne beslut. Karl Nilsson har så-
Wäl wid detta som wid andra tilfällen försäkrat dem om en lyckelig
Framgång af deras sökte Skatterätt, samt på det flitigaste styrkt
Dem at ej widare göra några Dagswerken; Enär Karl Nilsson alt
För trägit ifrån Stockholm begärt Penningar och undersökt sådant
Med löften och försäkringar, ej allenast, at deras sak wore wunnen,
utan och at han redan deruppå undfått Papper och bewis, samt at
flere jämwäl woro färdige outlöste, dertil penningar saknades; så
har Per Nilsson, dels at utröna sanningen häraf, och dels at före-
komma en sådan invändning af Kar Nilsson, som skulle allmo-
gens felande sammanskotter lagt hinder i wägen för honom at full-
följa deras rätt, begifwit sig til Stockholm och upsökt Karl Nils-
son, då denna senare icke kunnat upwisa det aldraminsta, icke en
gång, at han någorstädes för dem Skrifter ingifwit: Tilläggan-
des wittnet, at Karl Nilssons Broder Nils deröfwer swårligen
blifwit förifrad, at Per Nilsson äskat en sådan redo, som berördt
år,

25
                                                           *) . (*
är, af dess Broder Karl, derwid Nils utlåtit sig; andre så ligga
och uppehålla sig för en enda sak flera år i Stockholm, men Ni som
äro så många, och ej hafwa mer än en enda at ihugkomma, borde
hafwa stryk om Ni ej kunna belöna. Den som skjöter edra ären-
der; deruppå har wittnet åter begifwit sig hem, och ifrån den stun-
den ej något til Karl Nilsson bidragit, efter som wittnet då mera
tydeligen erfarit, at Karl dem allesamman bedragit. Upläst och
widsändt.
  Per Christopherson i Sjögetorp förekom och berättade, at
Han nu mera och sedan i går på det nogaste erindrade sig, at han
För 2:ne år sedan jämväl warit i sammankomsten wid Björndalen
Samt at Karl Nilsson styrkt honom och de öfriga, at ej widare gö-
ra några Dagswerken til Herrgårdarne,
  Derefter förefallades och Per Jonsson i Ahlbro, Per Ers-
Son i Gjäfwersgöte och Olof Olofsson i allsätter, hwilka äfwen-
ledes hwar för sig erkände, at de efter förut skedt samråd infunnit
Sig i Björndalen och derpå Karls förestälning och råd beslutit, at
Ej widare göra några Dagswerken til Herrgårdarne.
  Karl Nilsson widgeck nu i alla delar wittnesmålen och sam-
Mankomsterne både wid Pelltorp och Björndal och Wabbnäs, och
Förklarade, det han mål wid alla desse och andre tillfällen styrkt de
Sökande, at ej thäfanefter göra några Dagswerken, men påstod, at
Han dertil haft anledning at både Hellberg och Petraeus, hwilka
Försäkrat honom at sp snart Bönderne inlagdt deras ansökningar
om Skattelösen, skulle de ej mera til deras Dagswerkens utgöran-
de twingas kunna, och förmodade således Karl Nilsson, at winna
försoning och lindring, i fall han härutinnan i någon måtte låtit
sig af Helbberg och Petraeus förleda.
  Hwarwid Hemming Jonsson i Klockaretorp sig yttrade, det
Werkeligen Hellberg och Petraeus warit orsaken til hela oredan,
Samt at jämväl han på deras utsago afstyrkt Allmogen at widare
göra deras Dagswerken, hwilket han nu era ej frångå kunde, u-
tan såsom förledd af Hellberg och Petraeus yrkade deras answar
                                                                                              men

26
men Hellberg nekade aldeles, at han annorlunda blandat sig i den-
na sak, än endast skrifwa de ansökningar, hwarom han blifwit
anmodad.
  Uppå yttermera tilfrågan, om Karl Nilsson och Hemming
Joenson hade några bewis emot Hellberg och Petraeus at förete,
eller i öfrigit hade några själ at styrka den öfwerklagande hårda med-
fart af Herrskaperne, swarade Karl Nilsson, at han derom til i 
Morgon besörja wille, samt at han stundeligen sin Fullmäktig Kam-
mereraren Fagerström afbidade, erkände och at han undfått alla de
medel hwarom wittnen intygat, utom Jon Person i Åsätter, hwil
ken han ej sökt, och åtog sig jämväl at bewilja hwartill de blifwit
anwände, enär hans Fullmäktig ankommer, som räkningen deröf-
wer om händer hade.
  Lands Fiscalen Torstéen erinrade, at Ordinarie Härads
Tinget å nästa tisdag infaller och anhöll således, at Karl Nils-
Som måtte förelagdt warda, at inom kort til andraga alt hwad
Han för sin del i de nu anhängige mål kan nödigt finna, med hwil-
Ket påstående, samtelig de öfrige Parterne sig förenade och hwar-
Öfwer
Affades?
  Så framt Karl Nilsson äger någre själ och bewis at tilgå,
dem han nu eller framdeles sig åberopa ärnar, så åligger honom
dem at nu genast angifwa eller sidt til i morgon inskaffa, i annor
händelse warder målet på de skäl afgjordt, som innan morgondagen
til ända gådt, kunna wara anförde och företedde.
  Karl Nilsson på tillfrågan sade nu som förr sig icke kunna an-
gifwa någre flere bewis, men tilltrodde sig, at sidt til i morgon fun-
na sin skyldighet härutinnan efter Rättens beslut fullgöra.
  Derefter påmintone Lans Fiscalen Torstéen, at nödigt wara
Torde, det Fierdingsmannen Petraeus til Rätten inskaffades, och be-
Gärte derutinnan Tings Rättens yttrande.
  At det intygagade Länsmannen Gavelius hit til Rätten in-
                                                                         sändt,

27
)O(
sändt, fants det Petraeus genom Härads-Domaren Daniel An?-
derson i S?wanwit woro ordentligen intallad, och gaf derföre
Cancellisten Hellberg wid handen, det Petraeus anmodar honom,
At anmäla dess förfall af sjukdom; Men på tillfrågan war icke en
gång Hellberg med Fullmakt af Petraeus försedd hwarföre
Refolverades:
  Som Länsmannen Gavelius wid handen gifwit, at Fierdings-
Mannen Uno Petraeus om detta Urtima Ting är worden ordenteli-
Gen kundgjord, men han icke dess mindre uteblifwit, utan at genom
Lagligit ombud förfall anmäla och än mindre sådant i bewis leda;
Alltså och i förmåga af 11 Cap. 10 § Rättegångs-Balken, pröf-
war Härads-Rätten skäligt förklara, det bör bemälte Petraeus ge-
nast med tjänliga medel til Rätten hämtas, at i detta brottmål, som
Nu under afgörande ligger, sig Hufwudsakeligen förklara.
  Derefter blefwo Nämndemännen Jonas Jonsson i Tranhyttan
Och Anders Andersson i Bondby affånde, at enligit föregående Ut-
slag, Fierdingsmannen Petraeus inskaffa, hwilket de tils i morgon
Wärkställa borde.
Uträdde
Den 28:de Maji
  S.D. För samtelige Parterne uplästes det förledne Går-
Dag hållne Protocoll, som til alla delar erkändes, hwarefter Lands-
Fiscalen Torsteen anförde, at oaktat Hemming Jonssons redan
erkänt, at han sökt intla och förleda sine Hufwudmän, det de ej
någre Dagswerken utgöra borde, medan deras ansökningar oaf-
slutne lågo, så anhålle han likväl, at de wittnen som han i den
delen inkallat, måtte til widare uplysning hörde warda, nämligen:
Jan Persson i Slåtterstorp, Karl Andersson i Skriftstugan, Per
Nilsson i Y?rtatorp. Nils Nilsson I Rosenlund, Bengt Bengtsson
i Drickbäcken, Per Olsson i Starndahl och Lars Olsson i Käll-
Sjön, samt Sven Joensson i Walla.. Här-

28
Härwid erhindrade Hemming Jonsson, dels at alla före
 Nämnde warit hans Hufwudmän och Fullmagten underskrifwit, dels
 at Nils och Per Nilsson woro Bröder, och dels at Per Nilsson
 icke kunde läsa i Bok, hwilket alt Hemming förmente skulle wara
 Laga jäf.
   Herr Kyrko Herden Bergius närwarande hördes och sade det
 wäl Per Nilson icke kunde läsa i Bok, men at han ägde förswar-
 lig Christendoms kunskap, få at han flere gånger fått biwista den
 Högwärdiga Nattwarden, samt at Per Nilsson i sitt lefwerne förhöllo
 sig beskedeliga, som och af Nämnd och den öfrige Allmoge intygat blef
      häröfver
                          Resolverades
   Som Lagen i 17 Cap, 5. § Rätteg. Balken ej anger Huf-
 wudman för jäfaktig i de delar, som dess Fullmäktig enskilt rörer,
 samt Nils och Per Nilsöners släktskap? Demimellan icke kan wara
 hinderlig, då de ej med någon af Parterne besläcktade äro; Alt-
 så och i anseende dertil, at Per Nilsson äger förswarlig Christen-
 doms kunskap och oförwiteligen sig i lefwernet förhåller, pröfwar
 Härads Rätten skäligt föklara, det måge alle förnämnde personer i
 Desse mål wittne bära.
   Härupå förekallades de til wittnen åberopade Personer,
 Hwilka alle Wittnes Eden avlade, underrättades om des dyra wigt
 och wärde, samt hwar för sig intygade,
   1:o Jan Person i Åsätter, har haft Hemming Jonssons til
 Fullmäktig om sin påstådde Skattelösen, hwarföre han då och då
 fått något Penningar, men icke kunde wittnet erindra sig, at Hem-
 Ming Jonsson bedt wittnet afhålla sig ifrån Herrgårds Artbetet
 Upläst.
   2:o Karl Andersson i Griftstugan? Gjorde aldeles lika be-
 rättelse.
   3:o Per Nilsson i Y?rta Torp berättade, at då Hemming
 Jonsson kommit ifrån Stockholm, har han sagt til wittnet, at det
                                                                                               hädan-

29
* ) O ( *
Hädanefter kunde låta bli at fullgöra sine Dagswerken; men som
wittnet under samtalet dragit i twifwelsmål, at på de Papper Hem-
ming då haft och på hans ord å sido sätta sine skyldigheter, i syn-
nerhet som hemmanet woro Frälse, så har Hemming Jonsson ut-
låtit sig, om du går dit, så stryker jag ut dig, hwilket wittnet så
förstådet, som skulle Hemming, i det fall Per gjorde sine Dagswer-
ken lika som förr, öfwergifwa hans sak och ej utföra; Sielf sa-
de wittnet sig antagit Hemming til des Ombud i saken, samt då
och då gifwit honom några fruswer?, utan at han witterligen något
uträttat. Upläst och widkändt.
  4:o Nils Nilsson i Rosenlund, at Hemming äfwenledes wa-
rit hans Fullmäktig, hwarföre han fått betalning då och då, och har
jämväl Hemming Jonsson förklarat, det wittnet kunde lämna Dags-
werkens utgörande, om det få wille; Äfwen som och Fierdingsman-
nen Petraeus frykt? Wittnet at icke gå til Herrgårfen uti Arbete.
Upläst och widkändt.
5:o Drängen Bengt Bengtsson i Drickbäcken sade, at Hem-
ming werkeligen rådt wittnets Fader, at uphöra sine Dags-
werken i Herrgården, och at Fadren betalt Hemming för det kan
skulle utföra saken om Hemmanets infriande, men kunde ej säga hu-
ru mycket.
  Uppå Hemming Jonssons begäran frågades wittnet, om ej Fahlström af wittnets Fader undfått Penningar för saken, hwar-
om wittnet sades ig icke kunna intyga mer, än at Hemmings Penningar
Undfått. Upläst och widkändt.
  6:o Per Olofson i Starndalen? berättade, at då han til-
förene bodde i H?ålsjön så har och han til det Hemmanets winnan-
de antagit Hemming Jonsson till Fullmäktig och honom derföre
wid pass 12 Dal. Kopp:mt betalt, mn aldrig har Hemming Jons-
son afrådt wittnet, at Dagswerken utgöra, och icke eller har witt-
net förmått någre sådane åstadkomma.  Upläst och widkändt.
  7:o Lars Olofsson i Källsjön wittnade, at sedan han ef-
ter Per Olofsson undfått Hemmanet såsom Åbo, och Thomas Mås-
son

30
so? Tiden träffat Hemming Jonsson på wägen, så har denhe genast
begärdt Fullmagt och en plåt i Penningar, så skulle han skaffa ho-
nom dess åboende Hemman, med utlåtande derhos, at det wore o-
billigt det Fru Öfwerstinnan Gyllenkrok skulle behålla et enda
enär hon innan kort mistafde alla de öfrige; men när wittnet icke wist
sig benägen at följa Hemmings råd, så har Hemming Jonsson yt-
trat sig, at om wittnet ej wille lägga in, så skulle Hemming Jons-
son göra det samma för egen del och i sitt Namn, samt sedemera
skänka Hemmanet til hwilken han wille; Äfwen som och Hemming
Jonsson bedt wittnet afhålla sig ifrån att arbete til Herregården,
åtminstone til dess Hemming från Stockholm återkommo. Hem-
ming har och försäkrat, at fru Grefwinnan Gyllenkrok wäl skulle
blifwa twungen at återgälda de Dagswerken hon redan för mycket
njutit och til mer än hälften öfwerskredo det antal, som orätteligen
för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning fordrades och af Hemm-
net utgå borde; Icke dess mindre har wittnet wägrat Hemming
Joensson både Fullmagt och Penningar hwarföre Hemming Jons-
son hotande sagt, du skl få se huru det går. Upläst och widkändt.
  8:o Joen Jonsson i Walla, som åbor et Frälse Hem-
man under Hagbyberga Sätesgård, Herr Baron och Hof Marskal-
ken Ribbing tilhörigt, anförde at hans Fader förut för detta Hem-
man betalt Skatt til Kronan, men at det sedemera blifwit til Fräl-
se utbytt, hwarföre wittnet hos Hemming Jonsson förfrågat sig
om detmöjeligen återlösas kubnde; Och som Hemming både sielf
och genom andra försäkrat honom , at det låto sig göra, så har
wittnet Hemminh Jonsson derom anlitat, gifwit honom Fullmagt
och något Penningar, utan at wittnet sina skylldigheter i Herrgår-
den försummat, eller derifrån af Hemming Jonsson afrådd blifwit.
Upläst och widkänt.
  Sedemera instälte sig Petter Petterson i Walla, som i
går wittnat och begärte t på sin aflagde Ed nu få tilläga hwad
han i går förglömt, nämligen at enär han i Nyköpings Stad en
gång frågat Cancellisten Hellberg, huru det skulle aflöpa för dem
                                                                                 I Sock-

31
i Socknen, som föresatt sig att ej göra Dagswerken til Herrgår-
darne, så har Hellberg swarat, at för dem, som endast lagt in fi-
ne ansökningar uti Cancelliet, så gingo det et särdeles mål, men
de som wändt sig til Stockholm kunde alt för wäl låta bli alt ar-
bete til Herrgårdarne. Upläst och widkändt.
  Hemming Jonsson upwiste derwfter et Kongl. Maj:ts Nå-
digte Utslag uppå den ansökning han å egne och flere af Allmogens
Wägnar i Biörkwiks Socken i underdånighet gjordt, at af  Råd
Blifwa bibehållne wid deras nu åboende Hemman, hwarifrån de af
deras Husbönder och Herrskaper skola wara upsagde, ehuru de för-
mena, det deras Förfäder skola samma Hemman af stubbe och öde
uptagit, hwaröfwer Hans Kongl. Maj:ts den 18 Februarii sistlidne i
Nåder Sig utlåtit, at detta mål woro af sådan beskafffenhet, at
det emot Sollicitations-Placaterne och Allmänna Lagen til Kongl.
Maj:ts omedelbara pröfwande icke hörde.
  På tilfrågan om Karl Nilsson ännu hade sina skäl och bewis
Til hands, swarade han det honom wäl af mycket wore kunnigt, det
Hans Fullmäktig i Socknen anländt, men icke ännu hunnit at til
Tings-Stället framkomma; begärandes derföre anstånd til eftermid-
dagen. Rätten antydde derföre Karl Nilsson ytterligare, at Klåc-
kan 4 efter middagen wara aldeles beredd til målets sluteliga före-
tagande, samt påminte honom, at då wara försedd med alt hwad
han förmenar til uplysning eller lindring för honom lända.
   Afträdde.
Eftermiddagen
  C.D.? Sedan det förmiddagen hållne Protocoll blifwit
Upläst och erkänt, så instälte sig nu efter Fjerdingsmannen Pe-
traeus sände Nämndeman Jonas Jonssons i Tranhyttan och Anders
Andersson i Bondbyn, hwilka berättade, at de wid ankomsten til
honom, werkeligen funnit honom så sjuklig, at han icke förmått resa
hit, ehuru han geck uppe, och hade begrep, både at tala och swara.
  Derefter frågades Karl Nilsson, hwad han hade för bewis at 
tilgå.

32                                              
                             * ).( *
 tilgå, då han ingaf 2:ne Attefter af den 11 och 12 December
 1771 utgifne utaf Hellberg, samt Stads Betjenterne Axel Hör-
 ner och Carl Lindberg, af innehåll at ehuru de på Karl Nils-
 sons begäran efterfrågat något Kongl.Maj:ts Utslag angående öf-
 wervåld af Kronofogden Ekström med flere, så hade Herr Lands-
 Secreteraren Öijer swarat, at sådant icke funnos.
   Frågade Karl Nilsson, hwad detta woro för Kongl. Maj:ts
 Utslag, men förklarade sig sådant icke kunna upgifwa. Frågades
 om han ägde eller någonsin undfått Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag
 uppå sine ansökningar, swarade Nej. Ingifwandes widare Karl
 Nilsson i stället för Räkning på sine utgifter 2:nee qwittobref så ty-
 dande: At Åboen Karl Nilsson i Pelltorp för beswär med skrifwande
 til mig betalt 112 Dal. Kopp:mt, det warder härmed til bewis
 Lämnat. Stockholm den 5. Februarii 1772
                                                              L.M. Davidson
   At Karl Nilsson i Pelltorp så wäl för sig sielf, som dem han
 haft i Fullmäktigskap, i et för alt så wäl för skrifning til Hans
 Kongl. Maj:ts som Kongl. Kammar Collegium i et för alt betalt
 124 Dal. Kopp:mt det warder til bewis lämnat. Stockholm
 den 11 februarii 1772.
                                                             L.M. Davidson
   Yttrandes sig Karl Nilsson på tillspörian, at denne Davids-
 son wait den som i Stockholm hulpit honom at skrifwa, hwar-
 jämte öfwen Karl Nilsson fogat et af honom til sin Hustru srifwit
 bref af den 14 April 1772, deruti han dels berättar, Herr Ju-
 stitiae – Cancelleren skal skrifwit til Landshöfdinge Ämbetet om no-
 ga upsigt å Krono Betjente och Herrskaper, at ej Handtera någon
 så grufweligen som förut, samt at Bönderne til Fardag wid sine
 Hemman förblifwa borde, med mera; hwilket alt Karl bedt sin
 Hustru de hemmawarande wid handen gifwa, dock at de emedler-
 tid til sakens slut sine skyldigheter til Herrskaperne utgöra skulle
 Med mera.                                                                         Uppå

33
   Uppå tilfrågan huru det med Vice krono-Fogden Ekströms
 sak förewette, upwiste Lands-Fiscalen Torstéen Landshöfdinge Äm-
 betets Utslag, af den 11 December 1771. Hwarutinnan Landshöfdin-
 ge Ämbetet förklarar sig icke kunna ogilla den Utmätning hos Karl
 Nilsson i Pelltorp, som Ekström tillika med Husberg och Per O-
 lofsson i Lilla Munkeboda om aftonen den 6 oktober för Herr Baron
 och Hof-Marsklaken Ribbings fordringar 125 Dal. 2 öre Kopp:mt
 werkstält, utan Ekström ifrån answar derföre frikänt, och til Dom-
 stolen och Lagligt utförande förwist, som Utmätningsmannen gått
 med bart Ljus i Ladugården eller Karl Nilssons hustru efter an-
 gifwande så skrämt, at hon til sina sinnen rörd blifwit.
   I anledning häraf frågades Karl Nilsson, om han nu kunde
 eller wille leda sådant i bewis, eller Utmätningsmannen tiltala;
 men ehuru många föreställningar honom gjordes och ofoget af hans
 förra klagan honom nu ögonen lades, kunde han dock ej upgifwa
 eller namngifwa, et enda skjäl för sig, som kunde styrka den minsta
 liknelse til hans beswär beröfwer, och ej eller sade karl Nilsson sig
 annat wåld kunna herr Baron och Hof-Marskalken förewisa, än
 det som i förberörde måtto genom Ekström och de flere utöfwat 
 wore.
   Och som det anmäldes, at Karl Nilssons Fullmäktig Georg
 Fredric Fagerström, som sig Sterbhus-Kammererare kallar, nu
 wore wid Tings-stället anländ, så blef han förekallad och tilspord,
 om han författat och friskriwit den Inlaga Karl Nilsson å första Tings-
 dagen inlämnat, och hwilken Fagerström til påseende lämnades; men
 Fagerström nekade aldeles, at han den samma författat eller
 friskriwit.
   Karl Nilsson hördes och sade, sig icke weta annat, än at
 Fagerström den upsatt, ehuru han honom icke öfwertyga
 kunde.
   Widare förestältes fagerström, at både Karl Nilsson, en Hu-
 stru Anna Pers-Dotter i Heden och flere andra anmält, det Fager-
 ström skal af dem upburit Penning-summor, emot gifwen försä-
 kran at skaffa deras Hemman til Statte; hwilket alt före ho-
 nom utur Protocollet uplästes; men Fagerström bestridde sådant
                                                                         på

34
på dete högsta och berättade, at wäl några Bönder talt wid ho-
 nom och frågar honom om råd för sina Hemman, då Fagerström
 alltid tilstyrkt? Dem at utur Höglofl. Kongl. Kammar Collegii Ar-
 chivo, först söka ig behörige underrättelser, innan någre ansöknin-
 gar anmärktes; nekandes på det högsta, at han ännu befattat sig
 med dem, eller blandat sig i deras Rättegånger, mindre, at han
 tagit någon styfwer af dem.
   På tilfrågan om ej Fagerström wore Karl Nilssons Full-
 mäktig här wid tinget? Utlät sig Fagerström, det han aldrig åtagit
 sig sådant, utan som han warit här å orten och i Nyköping för
 et angeläget ärende, så har han och tagit wägen häråt, för at er-
 far om Karl Nilsson sig instält, och Fagerström således endtledi-
 gadt, hwaröfwer han Rättens bewis nödigt hade.
   Härads Rärren underrättade Fagerström, at sedan Rätte-
 gångs timan å inställelse dagen war förbi och Rättens Ledamöter
 om aftonen sig åtskildt, så är Karl Nilsson wid Wabbnäs by, ej
 långt ifrån Tingstaden, worden gripen och fasttagen, så at Ransak-
 ningen öfwer honom derefter wid detta Urtima Ting kunnat fortsät-
 tas, och hwarigenom answaret för den ingångne Borgen förswun-
 nit; deröfwer  Fagerström bewis om så äskas, genom Utdrag af Pro-
 tocollet meddelas skulle.
   Ytterligare förelästes Karl Nilsson och alla de öfrige., om de
 någre skäl nu eller framledes hade at tilg, at styrka den emot Herr
 Skaperne angifne hårdhet och förtryck; men de sade allesammans sig
 icke något widare hafwa at andraga; hwarföre Häradsrätten utaf
 Herr Kyrko Herden Bergius infordrade det bewis, om de anklagades
 Christndoms kunskap, som Rätten första Tings dagen begärdt,
 och hwaraf inhämtades, at Karl Nilsson i Pelltorp ägde wäl nå-
 gorlunda god kunskap; men i tre års tid hwarken bewistat Hus-
 eller Communion-förhör.
   Per Christopherson i Sjögetorp wore förswarlig, samt Lars
 Andersson i Bergmansbol, Hemming Jonsson i Klåckartorp, Per
 Jonsson i Ahlbro, Olof Olofsson i Tallsätter, samt Lars Nilsson 
                                                                                 i  Hög-

35

 i Högåsen ägde ganska klent begrep. Hwilket bewis uplästes och
 til Acten lades.
   Derefter upläste Lands-Fiscalen Torstéen sitt påstående,
 det han i desse mål skrifteligen författat, lydande ord ifrån ord,
 Som följer:
   Af den undersökning som wid flee Ting blifwit fortsatt och
 Nu wid detta urtima Ting til slut bragt. Angående så wäl en del
 Respective Sätteri-Ägares här i Björkwiks Socken anstälte klagan
 öfwer deras underlydande Hemmans-brukares tredsko, at fullgöra
 sine skyldige Dagswerken och andra Onera til Sätesgårdarne,
 jämte wisad upstudsighet, som och Allmogens Säterie-Ägarne
 förde Gentalan, rörande olaga medfart och förtryck, med mera, har
 jag om desse måls beskaffenhet mig på det nogaste underrättta sökt.
 widkommande altså först de fårskilte angifwelser, hwilka Karl
 Nilsson i Pelltorp hos Hans Kongl. Maj:t uti ingifwen skrift i un-
 derdåninghet anmält emot så wäl Konungens Befallningshafwande,
 som Hof-Marskalken Högwälborne Baron Herr Jan Ribbing, be-
 stående heruti, at Karl Nilsson skall på det hårdaste och wåldsam-
 maste fått, igenom någrefrån Herr Baron och Hof-marskalken ut-
 sände Personer, hwilka ska Nattetid uti Karl Nilsson Hus infunnit,
 hafwa utan Ransakning och Dom blifwit ifrån sin Egendom skild,
 med mera dels at då Karl sig deröfwer hos Konungens Befallnings-
 hafwande beswärat, han med hotelser och stuttande? Skal blifwit af-
 spisad, jämte det han med öfwer tidens oskäliga utdrägt, både hos Lands-
 höfdinge-Embetet och Domstolen i Orten klagat; Då alldenstund
 det nu mera tydeligen wisat sig, at detta å Karl Nilssons sida öf-
 werklagande wåld och olaga tilgrep warit en Laglig och på Domsto-
 lens Laga kraft wundne Utslag grundad Utmätning, som Expedi-
 tions Krono-Befallningsmannen Gabriel Ekström för en Herr Ba-
 rons och Hof-marskalkens hos Karl Nilsson faststäldte fordran, stor
 125 Dal. 2 öre Kopp:mt wärkstäldt, hwarföre och Konungens
 Befallningshafwande på Karl Nilssons deröfwer anstälte klagemål
 igenom Utslag den 11 December 1771, hwaruti Karl Nilsson i
                                                                                        Hög
 2

36

 Höglofl. Kong. Hof Rätten ingen ändring sökt förklarat, det Ek-
 ström wid samma Utmätning på et behörighit och lagligt fått förf-
 rit: Fördenskull och som Karl Nilsson nu wid Ransakningen, oak-
 tadt han kraftigast blifwit öfwertygad, at dese hans angifwelser
 äro falska och ogrundade, hwarförutan honom blifwit under ögonen
 lagdt, at han hos Landshöfdinge Embetet och Domstolen i Orten
 fått all skyndsam handräckning, och alla Laga Rättegångs förmå-
 ner til goda njutit, lika fullt ?yrkat riktigheten heraf, och de samma
 icke återkallat eller ändrat, widare än at han nu föregifwit, det
 Herr Landshöfdingen Örnskiöld sielf, skulle hafwa honom ur
 Lands Cancelliet sparkat och skuffat, hwarom han ej eller kunnat
 förete minsta bewis; Altså är jag föranlåten å Embetets wägnar
 påstå det måtte Karl Nilsson i anseende tildet Herr Baron och Hof-
 Marskalken Ribbing inför sielfwa Konunga Thronen gjorde falska
 tilmäle, at Nattetid på et wåldsamt sätt hafwa tilgripit och af-
 händt honom dess egendom, i förmågo af 60. Cap. 1 §. Misgär-
 nings Natten jämfördt med 20. Cap. 4 §. Samma H?alf böta sine
 Fyratio Daler Silfwermynt och inför Rätta göra Herr Baron och
 Hof Marsklaken offentelig afbön; Hemställandes dock, om icke det
 arga upsåt, som härunder blifwit ri?gdt hos Karl Nilsson, och des
 djerfhet, at på et så straffbart sätt missbruka det underdåninga tilträ-
 da Hans Kongl. Maj:ts af så Hög Kongl. Råd förunnar alla Dess
 undersåtar, må medföra werkan til en hårdare och alfarsammare
 bestraffning för nom; Äfwen som jag för den mycket förgripeliga
 och aldeles ofanfärdiga beskylning, hwilken Karl Nilson så ganska
 oförsynt tillagdt Konungens Höga Befallningshafwande, påstår ho-
 nom Karl Nilsson böra efter Lagens yttersta stränghet, och efter den
 anledning 9. Cap. 4 §. Utsökn. Balk. Gifwer, anses och tillika å-
 läggas göra Högbemälte Konungens Befallningshafwande offente-
 lig afbön.
   Beträffande dernäst Herrskapernes klagan öfwer deras Frälse
 och andre Landtbönders tredsko och motwillighet, at utgöra deras
 skyldigheter medelst Körslor och Dagswerken til Herrgårdarne, så 
                                                                                                  In-

37
inhämtas af Ransakningen, och de derwid edeligen afhörde wittnens
utsagor, at förenämnde Bönder och Hemmans-brukare, dertil för-
nämligast blifwit öfwertalade och lockade af Karl Nilsson i Pelltorp
och hemming Jonsson i Klåcketorp, under försäkran och löften,
at få lösa deras hemman til Statte, utan förbehåll och undantag,
antingen de woro Frälse, Krono-Statte eller af Krono-Natur,
hwarföre i synnerhet Karl Nilsson af dem narrat anseenlige sam-
manskotter? I Penningar och och Matsäckar, utan at deras ansökningar,
ehuru orimmelige de til större delen warit, blifwit åtgjorde widare,
än at Rådstus?nu Cancelisten Hellberg författat någre skrifter der-
om, och hwarföre han af åtskillige widgått sig hafwa betalning eller
arfwode undfått, samt desslikes, enligit hwad wittnen berättat, af-
styrt Hemmans-åboerne at sina skyldigheter til Herrgårdarne utgö-
ra, hwarigenom Karl Nilsson och Hemming Jonsson under afsigt
på en oloflig och skamlig winst, fördt den enfaldiga Allmogen uti
widlöftighet, och retat dem til et slikt olofligt företagande; Hwil-
ket cancellisten Hellberg jämte Fjerdingsmannen Petraeus, den
förre såsom Fullmäktig och den senare såsom Rådgifware, mer och
mindre understödt och befrämja sökt. I anseende hwartil och eme-
dan det är ljusligit, at besynnerligast Karl Nilsson i Pelltorp på
ett twifeligit sätt dragit desse Hemmans-Brukares Penningar och Ägen-
dom til sig, hwilken han sedemera icke til deras nytto anwändt,
utan sielf förslöst och undanstuckit; ty och få wida ingen ersättnings-
tillgång hos Karl Nilsson är at förmoda, underhäller jag Hög-Ädle
Herr Advocat-Fiscalens och den Högtärade Urtima Tings-Rättens
Bepröfwande, om icke meranämnde Karl Nilsson, i stöd af 16 Cap.
4 §. Handels-Balken, må såsom en bedragare fällas för en Påla
wid Allmänna Tings-Staden at skämmas twänne Timmar och dertil
straffas med Fästnings-arbete, såsom tienligaste medlet at förekom-
ma hans vanart och wistande bland Allmogen hör i Socknen, se-
dan han likwäl förut, i brist af Penning-Böter, för ofwan-omför-
mälte dess angifwelser emot Konungens Befallningshafwande samt
Herr Baron och Hof-Marskalken Ribbing, mistat Hud eller blif-
wit med spö afstraffad, hwarjämte påstås, det Hemming Jonsson efter-
3

38
efter den delagtighet, somhan i denna Karl Nilssons förbrytelse
pröfwas äga, måtte til laga näpst befodras, och med sin egendom
så längt den räcker gälda, hwad han i fråga om skade ersättning
med mera han kännas skyldighet.
  I lika måtto påstås, det Rådstugu? Cancellisten Hellberg
såsom den hwilken äfwen förledt en del af des Frälse och Landt-
Bönder til oskälig Rättegång och emot bättre wett drifwit orättfär-
dig sak, måtte tilmäktigt 15. Cap. 14 §. Rätteg. Balken fällas til
20 Dal. Silfwermynt eller med deremot swarande fängelse plikta, 
så och förklaras aldeles förlustig af den rättighet, at widare föra
andras talan til Rätta, samt des förutan, jämte Kongl. Brefwet
til samteligae Hof och Öfwer Rätterne af den 13 Martii 1756,
frånkännas den Arfwodes Lön, som han redan upburit; hwilken de
fattiga tillfalla bör. Lika som jag och gör mig förwissad, at Fjer-
dingsmannen Petraeus, efter förekomne anledningar, och hwad emot
honom intygat blifwit, må för den delaktighet, som han i Allmo-
gens förledande därutinnan kan äga. Lagligen answara, hwarwid
jag ej bör underlåta den Anmärkning, at ehuru tinga Krono Be-
tjent Petraeus må wara, har det dock alltid bordt åligga honom, at
häldre afstyra och hindra de oreder, som bland Allmogens yppas än,
at med råd och dåd de samma befrämja, hwarföre jag i anseende
til de emot honom anmälte omständigheter i öfrigit påstår, at han
härefter med Fierdingsmans Tuktan eller andra Göromål i Kro-
nans tjent icke widare må sig befatta.
  Angående sedan Frälse och Landtböndernes upstudsighet emot
Herrskaperne, som warit en wärkan och påfölgd af hwad Karl Nils-
son, Hemming Jonsson och flere dem inrådt och öfwertalt få ehu-
såwäl denna deras tredsko och motwillighet förtjenar et alfwarsamt
Laga beifrande; Dock som största delen, uppå förut erhållne war-
ningar låtit sig räta och sine skyldigheter i Dagswerken med me-
ra, riktigt til Herrgårdarne sedemera utgjordt, emot hwilka Herr-
Skaperne jämväl all talan och påstående eftergifwit; Altså måste
Jag och derwid låta bero, hälst jag, i anseende til dem, således icke
finner något Embetes Påstående äga rum; Men som Bönderne
                                                                                          Hem

39

 Hemming Jonsson i Klåcketorp, Per Eriksson i G?äfwersgöte och
 Olof Oofsson i Tallsätter, alla lydande under Marieberg Sätes-
 gård, tillhörande Öfwerstinnan Högwälborna Fru Catharina Gyl-
 lenkrok, ännu fortfara, at för deras Åboende Krono-Statte Hem-
 man wägra Dagswerkens och flere skyldigheters utgörande,och ej
 eller låtit Konungens Befallningshafwandes dem, i detta fall, fö-
 relagde witen, lända sig til efterrättelse, icke at förtiga, det de en-
 ligit hållne Husesyner nedrödt och i grund förderfwat Hemmanen,
 så at de snarligen kunna råka i wrak och ödesmål, så kan jag, en-
 ligt min Embetes skyldighet, ej undgå at påstå, det Herrskaperne
 måtte få sått, som lag föreskrifwer, efter sökt och bewiljad hand-
 räckning hos Konungens Befallningshafwande, så desse och andre
 tredska och försumlige Landtboer från hemmanen wräka, hwilken sä-
 kerhet hwar och en Jordägare, som alltid blifweer Kronan answarig
 för Räntan af Hemmanet til Confervation af dess Lagfångne e-
 gendom, bör i grund af Lag städse til godo njuta, och derjämte hwar
 och en Frälseman, enligit Privilegier, äga Husbonde-rätt, samt
 kunna afstraffa alla smärre förbrytelser, upstudsigheter och försum-
 melser hos sine underhafwande, hwilket synes göra tilfyllest, at i den
 delen hämma det sjelfswåld och tredsko, som nu blifwit öfwerklagad.
     Hwad åter widkommer den af Landt-Bönderne förde genta-
 lan, om förtryck och hård medfart af deras Herrskaper; så har jag
 af  Ransakningen icke funnit eller bördt flere sådant öfwerklaga än
 Jan Persson i Bokula och Lars i HögÅsen, hwilka före-
 gifwit det de på fine Herrskapers befallning och igenom deras ut-
 skickade skola blifwit ifrån deras Hemman olagligen wräkte och de-
 ras egendom utkastad; Dock likwäl, emedan hwad den förra eller
 Jan Persson i Bokula angår, han uti en ingifwen och erkänd för-
 enings skrift, återkallat sitt emot Wälborne Fru De-Beche i så-
 måtto gjorde angifwande, och endast förbehållit sig at emot Målbe-
 mälte Frus betjening så äga öppentalan, hwad samma wåldsamma
 utwräkning rörer, hwartl kommer, at Högloft. Kongl. Hof-Rätten
 icke ännu meddelt sitt Utslag öfwer de Beswär, hwilka Fru De-
 Beche anfördt äfweer Landshöfdinge-Embetets den 9:de Maji för-
                                                                         ledit.

40

 ledit år fäldte Utslag, det Jan Person åter i Hemmanet inrym-
 mas skulle, hwilket Härads Rätten, i anledning af parternes på-
 stående och begifwande å ömse idor, funnit böra afskaffas, innan
 det målet närmare skärskådas kunde: Ty kan jag nu icke i den de-
 len göra widare påstående; hafwandes ej eller nåhot at påminna
 wid Jan Perssons gjorde förbehåld, at efter särskilt stämning sin
 talan emot Wälborna Fru De Beches Betjening, i hänseende til den
 förment olagliga utwräkningen ifrån Hemmanet Bokula, få? sär- 
 skildt Lagligen utföra, i fall sig dertil befogad finner.
   Och hwad LarsNilsson i Högsätter beträffar, så alldenstund
 han egentligen wändt sin talan emot Drängarne Lönnberg och Sun-
 berg angående det föregifna otaliga utwräkandet; Men desse
 Drängar hwarken äro här i i Orten wistande, eller någon kunskap
 Om hwarest de sig nu förtideen uppehålla, inhämtas kunnat: För
 Denskull låter HögÄdle Herr Advocat Fiscalen och den högtärade
 Tings Rätten pröfwa, at deras utewaro likwäl icke kan hindra de
 öfrige målens sluteliga afhjelpande, utan wil jag, på Lars Nilsons
 anmälan framledes om förenämnde Drängars wistande och då han
 upgifwer de dertil hörande ojäfagtiga wittnen, låta särskildt instäm-
 ma målet, och derwid lägga den hand, som min Embetes skyldig-
 het kräfwer, at befordra den brottsliga til Laga umgällande.

   Ytterst och sidt anhåller jag, til följe af Kongl. Maj:ts Nå-
 dige Förordning under den 12. October 1739. Angående Lands-
 Fiscalernes Rättegångs lofnad i Embetes mål, at få samma kost-
 nader, enligit afgifwande Täkning, ersatte. Björkwiks Socken-
 Stugu den 28 Maji 1773.
                                                                         Bengt Torstéen
   Och inlämnade derefter LandsFiscalen Torstéen den uti för
 berörde Påstående omnämnde Räkning för twänne Urtima och Or-
 dinarie Ting, sig bestigande til skjuts och förplägning, med mera,
 til en summa af 88 Dal. 6 öre Silf:mt med hemställande om ej
 honom särskilt arfwode för hinder och tispillan borde bestås.
                                                                                    Hwar

41
 Hwarefter äfwen Cancellisten Hellberg til Protocollet
 ingaf:
  Som karl Nilsson i Pelltorp oförskämt och illa sinnat in-
 för denna Respective Domstolen, så skändefullt angripit mig, som
 Skulle jag warit dess förledare, at inråda Allmogen ej fullgöra sine
 skyldigheter til sine underlydande Herrskaper; Så får jag härme-
 delst sluteligen gifwa tilkänna, det et sådant inrådande, det han
 torde hända sjelf upfpunnit, af hans egen onda mun utflutit; Dock
 torde jag som hastigast för sesse Hemmans Åboer gifwit et sådant
 Karls utlåtande tilkänna; Men aldrig på minsta sätt inlåtit mig
 i hans sällskap, at dermed råda eller leda den enda menniska; Alt-
 så kan jag ej anat än påstå at för den gärning, hwari han sö-
 ker mig leda, näpsten derföre måtte på hans egen hals lagd blifwa.
   De åter af allmogen, som tillika med Karl instämt, at jag
 skolat warit deras förledare, får jag äfwen ödmjukligen härmed
 påstå, samt gifwa tillkänna, at de alla äro mine angifware, och
 hwilka det äfwen förblifwa, tils de sin talan bewisligen styrkt, och
 hwarföre jag dem wid wederbörlig Domstol tiltala tänker.
   Sluteligen och som jag örättvist anklagad är, hoppas och af
 den Respective Domstolen gunsträttwisligen blifwa frikändhwil-
 ket och ögonstenligen synas lärer, hälst mitt upsåt ifrån moderlif-
 wet aldrig wait til onda gärningar benägit.
                                          Carl Hellberg
   Herr Lieutnanten Mejerhelm och Bokhållaren Husberg
 förenade sig til alla delar med det påstående Lands-Fiscalen Tors-
 téen nu gjordt hwilket jämväl herr Baron och Hof-Marskalken
 Ribbing i alt öfrigit biföll, men med den tilläggning, at ehuru Herr
 Baron och Hof-Marskalken inom sig hyste den aldrabästa öfwerty-
 gelse om den wördnad och undergifwenhet sör sin Nådiga Konung
 Herr Baron och Hof-marskalken alltid ägt och sökt ådaga lägga, så
 at Herr baron och Hof-Marskalken, uti nit, trohet och lydno täfla-
 de med alla undersåtar i Riket., så kunde likwäl Herr Baron och
 Hof-Marskalken upmärksamthet på det ömaste icke undfalla at den
 äre-

42
 äreförgättne Karl Nilsson wågat tillägga Herr Baron och Hof Mar-
 skalken den falska och ogrundade beskyllning, som skulle Herr Baron
 och Hof Marskalken smädat både Konung och Ständer, hwarföre
 Herr Baron och Hof Marskalken påstodo, det Karl Nilsson, som så-
 dant lögnaktigt Herr Baron och Hof Marsklaken förewitt, sjelf måt-
 te et så groft brott umgälla, samt derföre sig sjelf til straff och an-
 dra til skräck och fasa, undergå det öde som på thy ofelbart åt-
 fölgde; Och hwarförutan Herr Baron och Hof Marsklaken intet
 sågo sitt brinnande hjerta Öfwerheten tilfredstält.
   Karl Nilsson nekade aldeles at han på Wedby Krogen haft
 en sådan utlåtelse om Herr Baron och Hof Marsklaken, och ehuru
 wittnesmålet för honom uplästes, kunde dock han til bekännelse här-
 Utinnan icke förmås.
   I öfrigt förklarade samtelige Parter, at de ej hade något
 widare at påminna, utan hemstälte altsammans Domstolens bepröf-
 wande, samt at de ej eller hade någre flere wittnen, som ojäfwuge
 woro at i någon omständighet åberopa.
   Härads Rätten  upprepade efter Handlingernes innehåll samt
 Lans Fiscalens påstående alla omständigheter som i dese mål före-
 fallit, då de samtelige förklarade sig ej hafwa något at tilläga, och
 Karl Nilsson yttrade sig, at han icke eller nu kunde erindra sig nå-
 got det han til sin styrka anförde borde, och då Rätten förestälte
 honom at han alla dagar blifwit påmint at för Domaren sina skäl
 upgifwa, på det anstalt om deras inskaffande åtminstone til denna
 dags slut fogas måtte, widkände Karl Nilsson alt sådant, med yt-
 trande, at han icke kunnat påminna sig något mera bewis.
   I ansende til alt sådant och som således hela denna Ransak-
 ning nu afslutades woro, och Rätten endast sant nödigt at höra Fier-
 dingsmannen Petraeus, hwilken efter de 2:ne afsände och återkomne
 Nämndemännen intygande warit sjuflig?, så beslöt Härads Rätten
 att Domhafwanden, tillika med Nämndemännen Jonas Jonsson i
 Frankhyttan och Anders Andersson i Bondby skulle nästa tisdag
 begifwa sig til Petraeus och hans förklairng infordras, då det at
                                                                                             detta

43
 detta långwariga mål, som flere Parter rörer, nu wid Ordinarie-
 Tinget medan Domhafwanden i Orten wistas, til sluteligit afgö-
 rande förekomma må, och antyddes derefter samtelige Parterne at
 sig nästa onsdag den 2:dra Junii nästkommande i Jäders Gäst-
 gifwaregård klåckan Nio förmiddagen infinn, at afhöra det slut,
 som Härads-Rätten i desse mål gifwandes warder, i synnerhet, som
 ehwad de sig infinna skulle eller ej, Utslaget likafullt afkunnat
 blifwer.
   Emedlertid skulle Karl Nilsson under fängsligt förwar til
 Slotts-Häktet i Nyköping försändas, der tils widare at förblifwa;
 föranstalta. Hwarefter Rättens Ledamöter åtskildes.
                     Den 1. Junii.
   C.D, Infant sig Domhafwanden tillika med Nämndemän-
 nen Jonas Jonssosn i Frankhyttan och Anders Andersson i Bond-
 by hos Fjerdingsmannen Uno Petraeus i Ultenivi?, hwilken wäl
 befants sjuklig, men redig i tankar, tal och swar, hwarföre honom
 tilfrågades, om han på något sätt styrkt Allmogen i Björkwik, at ej
 Dagswerken til sine Husbönder utgöra. Petraeus swarade Nej, och
 ehuru Protocollerne och wittnesmålen, i de delar honom rörde, för
 honom uplästes, nekade han på det högsta, det han på något sätt
 sig härutinnan förgådt, med utlåtande at han wiste bättre än at rå-
 da någon enda til olydna mot sin Husbonde, hwilket han för et
 groft brott ansågo, utan hade han, i det stället, alltid styrt dem til
 undergifwenhet, samt enär de wid sine ansökningar begärdt hans bi-
 träde, hade han förwist dem til Hellberg och icke deruti widare
 deltagit.
    Frågades Petraeus, om hansin föreburne oskuld kunde med Ed 
 erhålla, samt om han nögdes deråt, at mälet i morgon wid Laga Tin-
 get afgjordes? Swarade, at han wore på det högsta nögd, både at
 göra den dyraste Wärjemåls Ed honom ålades, detil han sin erbö-
 do, såsom o:? at hela saken oaktadt hans frånwaro med slut afhulpen
 blefwo, hwilket han så gilldt, som wore han sielf tillstädes, anse wille
                                               F2                              Til

44
  Til ytterligare bekännelse kunde Petraeus, oaktadt de bewe-
seligaste? Föreställningar, icke förmås, utan anhöll han endast och al-
lenast om målets afgörande i morgon.

År 1773 den 2:dra Junii uppå Laga Sommar-Tinget
  Med Jönåkers Härad, och Jädders Göstgifware-
  Gård, närwarande undertecknad Vice Advocat Fi-
  Skal och Domhafwande samt Häradets Nämnd, som
  Begynnelsen af Tingets Dombok utwisar.

  D.D.? Efter Rättens beslut den 28:de sidstledne Maji in-
               Funno sig för Härads Rätten, Lands Fiscalen
Torstéen å Embetes wägnar, för Fru Öfwerstinnan Gyllenkrok
Des Frälse Fogde Broman och å Herr Baron och Hof Marsklaken
Ribbings wägnar, Bokhållaren Husberg, samt af Allmoge Karl
Nilsson i Pelltorp, Hemming Jonsson i Klåckaretorp, Per Eriks-
son i Gäwersgöle och Olof Olofsson i Tallsätter: Hwarjämte äf-
wen Cancellisten Hellberg tilstädes war, då för dem uplästes det
förledne fredag den 28:de Maji om eftermiddagen hållne Protocll,
tillika med det som hos Fjerdingsmannen Petraeus är wordet hållit.
  På tillfrågan om något widare wore at erindra, swarades
Nej, utom det at Bokhållaren Husberg ingaf en Expense – räkning
Uppå 187 Daler 2 2/3 öre Silfwermynt, hwilken til Acten lades
med antydan, at sådant bordt wara ingifwit innan den 28:de Maji
Til ända lupit, hwarföre Härads Rätten någre ytterligare skrifter
Emot sitt förra beslut ej intaga kan.
  Parterne lämnades deruppå afträde, då målen öfwerwäga
Des och städnade Härads Rättn behöfwer i det slut, som skrifte-
lige Domen utwisar hwilken: sedan Parterne åter inkallade blifwit,
För öpna Dörrar afkunnades.
  Och som Karl Nilsson derefter förklarade sig redo, at det
Honom i förberörde Utslag ådömde straff undergå, samt til alla de-
                                                                                                 lat

45
lar låta Domen i wärkställighet gå, beröfwere han sig icke beswä-
ra årnande, och hwarwid jämwäl de öfrige Parter ej hade något at
påminna; Altså tilsades Krono-Betjeningen at om Utslaget wärk-
ställande här å Tings-Platsen i Morgon bittida draga wederbörlig
försorg. Uträdde.
År 1773 den 3 Junii.
  C. D: Sedan Karl Nilsson i dag undergådt den honom
ådömde kroppsplikt, gjorde han och i närwaro af Lands-Fiscalen
Torstéen och Herr Baron pch Hof-Marsklaken Ribbings Ombud
offentlig afbön, hwarefter Karl Nilsson utur fängelset entledigas.
År och Dagar, som förr skrefne stå.
På Jönåkers Härads-Rätts wägnar
OLOF J. EKMAN
(L.S.)
*

46
 Jönåkers Härads Rätts Utslag, emellan fram-
 ledne Herr Öfwerstens och Riddarens af Kongl.
 Maj:ts Swärds Orden, Wälborne Herr Gustaf
 Adolph Meyerhelms Enke Fru Wälborna Catha-
 rina Gyllenkrok, såsom ägare til Hofstad och Ma-
 riaeberg, Herr Hof Marsklaken Högwälborne  Ba-
 ron jan Ribbibg til Hagbyberga, samt framled-
 ne Lieutenanten Wälborne Heric Wattier
 De Beches Enke Fru, Wälborna Ulrica Eleono-
 ra Meyerhelm, för Dnbyholms Säterie i Björk-
 wik Sockn, å den ena, samt en del Bönder i 
 berörde Sockn, som de under Sätterierna sedan
 de Hemman skola bebo, å den andra sidan, an-
 gåend så wäl Säterie Ägarnes anstäldte talan
 öfwer Hemmans brukarnes tredsko, at fullgöra
 sina skyldige Dagswerken, samt andre Onera til
 Sätesgårdarne, såsom och Allmogens emot Sä-
 terie Ägarne förda gentalan, rörande olaga med-
 fart och förtryck, med mera. Uti hwilket mål
 Vice Lands Fiscalen Bengt Torstéen jämwäl å
 Embets wägnar med påstående inkommit: Af-
 sagt i Jäders Göstgifaregård den 2:dra Junii
 1773.
 Härads Rätten har af Handlingarne och den hållne Ransaknin-
 gen om desse måls beskaffenhet sig underrättad gjordt: Och
 hwad först Karl Nilsson i Pelltorp angår, så ehuru han icke ful-
 leligen är öfwertygad. At å Wedby Krogen hafwa tillagt Herr
                                                                                          Baron

47

 Baron och Hof-Marskalken Ribbing den grofwa beskyllning, hwar-
 om et wittne intygat och karl Nilsson desföre til answar icke bin-
 das kan; och likwäl och alldenstund det är wordet upläst och af
 honom sjelf erkändt, at sedan han förmått en myckenhet af Allmo-
 ge och Landt-Bönder i Björkwiks Sockn, dem han lofwat och för-
 säkrat, at Sätesgårdarne frånwinna och til Bönderne infria deras
 åboende dels Frälse els Krono-Statte-Hemman, at til et sådant
 ändamål lemna honom Karl Nilsson Penningar, Matsäckar och
 Fullmagter, så har han skridit til det Lagstridiga steg, at han  wid
 de om förrberörde ämnen i Pelltorp, Wabbnäs och Björndals By-
 ar anstäfdte obehörige sammankomster, samt wid flere tillfällen sökt
 alle utvägar at jämte hemming Jonsson i Klåcketorp, som och
 för en del Allmoge Fullmäktig warit öfwertala, samt med lock och
 hot twingat samtelige sine hufwudmän at med Dagswerken til Hus-
 Bönderne uphöra eller dem åtlyda, hwilket Karl Nilsson förhål-
 landen, som haft den skadeliga wärkan, at Nitton stycken Land-
 bönder karl Nilssons råd fölgt och sine skyldigheter aldeles å sido
 satt, deruti ännu någre fortfara, är så mycket mera straffbart at
 anse, som karl Nilsson kunnat och bordt begripa, at i fall Bön-
 derne til deras påstådde Statte-lösen skulle rättighet ägt, dem än-
 då ålegat, til dess Utslag i den delen ågådt och legostämma til ända
 lupit, fullgöra alt hwad dem tilförene wanligit warit, och det aldra-
 minst tilkommit Karl Nilsson, som sjelf lyder under et Indelt Hem-
 man och Helgestad Capitaines-Boställe, och således delaktighet i
 detta mål icke äga kan, at på et så ömt sätt blanda sig i Landt-
 böndernes twister med sine Sätes-ägare eller at de förre til olydnad
 emot de senare ypwigla; Hwarförutan Karl Nilsson på det tydeli-
 gaste ådaga lagt, des förrberörde hans åtgärd af wrkeligit har och
 bitterhet emot bättre wetande härrörde, ej allenast derigenom at han
 sådant als dölja sökt, sig ifrån de anstälte Ordinarie och Urtima
 Ting oaktadt undfångne Kallelser, afhållit och således tagit sak och bak?
 samt omsider wid ärtappandet, för sine gärningar nekat, til dess han
 därom fulleligen blifwit öfwertygad, utan och at han fräckt sin
 ondska så långt, at han, med en utmärkt förmätenhet, wågat sig til
                                                                                          Kongl.
48

 Kongl. Maj:ts engen Höga Tjron, och falskeligen beskylt Konungens
 Befallningshafwande för hård och swår medfart, då han Karl Nils-
 son sig såsom sökande skal anmält, samt lika ogrundat angifwit och
 för sig såsom sökande skal anmält, samt lika ogrundat angifwit och
 förewitt en af Sätes Ägarne Herr Hof Marskalken Baron Ribbing,
 at om nattetid på et hedniskt och tillika gamla wåldsamt fått haf-
 wa hemma hos Karl Nilsson låtit honom och Hustru ofredas samt
 utan föregången Ransakning och Dom ifrån sin egendom skiljas, det
 alt Justitiae-Cancelleren och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne
 Orden, Högwälborne Herr Joachim Eilhelm Liljestråhle uti
 skrifwelse af den 4:de April 1772 begärdt måtte wid Tings-Rätten
 uptagas och dermed efter Lag och beskaffenheten förfaras; Fördenskull
 och som det tydeligen wid undersökningen är befunnet, at den Utmät-
 ning Vice Krono Fogden Gabriel Ekström med flere hos Karl Nils-
 son den 6:te October 1771 wärkstäldt grundat sig uppå Tings-
 Rättens förut gifne Laga kraft wundne Utslag af den 23 Junii 1770
 och Konungens Befallningshafwandes den 4:de Januarii 1771 berå
 tecknade Ordres, deruti Herr Hof Marsklaken Baron Ribbibg för
 egen del sig ej widare befattat, än at han för sin sakstälte fordran
 handräckning äskat, dne och Krono Bejente förättat, och hwilken
 genom Konungens Befallningshafwandes Utslag af den 11. Decem-
 ber 1771, för ordentelig och laglig ansedd blifwit, samt Utmätnings-
 männerna ifrån answar frikände; Altså och emedan Karl Nilsson
 sitt emot Herr Baron och Hof Marsklaken Ribbibg således gjorde
 angifwande och tilmäle, det han icke återkallat, utan fast mera fullföl-
 ja sökt, icke i någon måtto gittat i bewis leda, hwarigenom han efter
 60 Cap Missgiernings Balken ådragit sig det answar, som Lag å
 samma brott stadgat, och hwilket efer den swåra beskrifning och mål-
 ning Karl Nilsson berå satt, för en på det aldranärmaste bruten
 hemfrid är at anje; Ty och i förmågo af 20 Cap. 4. § Missger-
 nings Balken ,15 Cap 14 §. RättegångsBalken, samt i anledning
 af 18 Cap.8 § MissgierningsBalken jämfördt med 9. Cap 4 §
 Utsöknings Balken, pröfwar Härads Rätten tjäligt, det skal han
 Karl Nilsson för det han twärt emot bättre wett, billighet och Lag,
 retat och förledt sine hufwudmän til olydnad och tredsko emot sine
                                                                                                  Hus-

49
 Husbönder böta Et Hundrade Daler, för angifwandet emot Ko-
 nungens Befallningshafwande Tjugu Daler, samt för den Baron
 och Hof-Marsklaken Ribbing gjorde ogrundade beskyllning, Fyratio
 Daler, tillsammans Et Hundrade Sextio Daler, alt Silfwermynt;
 Hwarefter det Karl Nilsson åligger, at inför Tings-Rätten göra så
 wäl Konungens Befallningshafwande, som Herr Baron och Hof-
 Marskalken Ribbing offentelig afbön, Och så wida det är intygadt,
 at Karl Nilsson, hwilken medelst sin beständiga frånwaro, derige-
 nom Hemmanet aldeles förfallit och således ansenlig husröte brist
 sig ådragit, skal, uti den tortighet han sig försatt, icke mägta de
 honom ådömde böter utbetala, så kommer han Karl Nilsson, at i
 det ställe med Fyratio par spö, tre slag av paret, afstraffas. Wran-
 des Karl Nilsson hädanefter förbudit, at andras talan sig åtaga,
 eller såsom Fullmäktig med andras Rättegångar och ansökningar i 
 någor måtto sig befatta.
   Widkommande sedan Hemming Jonsson i Klåckaretorp, så
 emedan denne är förswunnen, at uti Karl Nilssons förrberörde brott
 i så måtto deltagit, at han jämwäl retat och förledt sine
 Hufwudmän at med Dagswerken til Husbönderna uphöra, och jäm-
 wäl sjelf, oaktat det af Konungens Befattningshafwande utsatte wi-
 te til Tjugu Daler Silf:mt ändå aldeles sin skyldighet härutinnan
 å sidosatt; Ty pröfwar Härads-Rätten skjäligt, det skal Hemming
 Jonsson, utom erläggande af förenämnde wites bot, äfwen för sine
 hufwudmäns förledande, Tjugu Daler Silfermynt plikta, eller
 i brist af böter, brott sitt med tre weckors fängelse umgälla; Och må
 Fru Öfwerstinnan Gyllenkrok låta denne upstudsige och tredska Bon-
 de, som jämwäl efter Husesyn låtit sitt Hemman wanwårdas, genast
 ifrån sitt Hemman wräka, samt af Hemming onsson egendom nju-
 ta ersättning så wäl för den å Klåckaretorp efintliga Nybyggnads
 och Husröte brist, såsom och för de orätteligen i sjuttio en weckor
 försummade Dagswerken, hwilka efter twänne i weckan Ethundrade
 fyrtiotwå Dagswerken utgöra, dem han efter twå Daler Kopp:mt
 för hwardera med Tuhundrade åttiofyra Daler Kopparmynt betala
 skal. Warandes det Hemming Jonssons hädanefter icke tillåtit at 
                                                                          såsom

50

 såsom Fullmäktif sig uti andras ärnden och Rättegångs skaer in-
 blanda.
      I lika måtto äger Fru Öfwerstinnan Gyllenkrok rättig
 het de ännu tredskande Bönder, Per Erikson i G?äfwergöle och
 Olof Olofsson i Tallsätter, hwilka jämväl Hemmanen i wanhäfd
 och ödesmål bragt, at ifrån samma Hemman drifwa låta, samt af
 deras i behåll warande ägendom erhålla betalning för Husröta och
 eftersatt Nybyggnad samt de försummade Dagswerken, nämeligen för
 Per Eriksson i G?äfwergöle ttatio hectar, 160 Dagswerken efter
 twå Daler Koppar:mt för hwardera med Trehundrade tjugu Daöler, och
 för Olof Olofsson i Tallsätter Åttatio twå Dagswerken med Et-
 hundrade fertiofyra daler alt Kopparmynt; hwarutna desse komma
 at erlägga den af Konungens Befallningshafwande utsatte wites-bot
 af Tjugu Daler Silf:mt för hwardera, eller i brist deraf fjorton
 dagars fängelse undergå. Men alle de öfrige af Allmogen, hwilka 
 i denna sak tilltalte blifwit, warda i anseende dertil ifrån answar och 
 plikt förskonte, at Husbönderne dem deras brott eftergifwit, och den
 i detta mål tillförordnade Actor emot  dem all talan falla låtit; dock
 blifwa de det alfwarsammaste åtwarnade, at hädanefter sig för
 olydnad och gensträfwoghet emot sine Husbönder noga til wara taga,
 så lärt dem är, at undwika alfwarligen näpste och straffade warda.
     Dernäst och ehuru Rådstufwu Cancellisten Carl Hellberg
 och Fierdingsmannen Una Petraeus icke äro öfwertygade, at såsom
 uphofsmän warit wållande til Allmpgens försummelsee och skyldig-
 heters åside sättjande, är det dock ostridigt, det Hellberg, styrkt och
 gillat det råd som Karl Nilsson och Hemming Jonsson sine huf-
 wudmän gifwit, och hwarigenom Karl Nilsson föresats wunnit
 hos Allmogen, så mycket mera inrymme och fäste: I anseende hwar-
 til Härads Rätten pröfwar, det skall Hellberg, före en sådan dess
 delaktighet i Karl Nilssons brott, böta Tjugu Daler Silfwer-
 mynt, samt icke understå sig, at hädanefter med andras Rättegångs-
 ärender och ansökningar sig befatta eller Fullmägtigskap sig deruti å-
 taga; Och som Fierdingsmannen Uno Petraeus med halfwa stjäl
 och sannolika omständigheter är beswärad, at jämväl hafwa Karl
                                                                                                   Nils-

51
Nilssons förhållande med råd och dåd främjat; Altså åligger ho-
nom at å nästa Ting med sielf sins Ede erhålla, det han hwarken sielf
eller genom andra, under samtal med en eller flera af de under Sä-
terierna u Björkwik Sockn lydande Bönder och Åboer icke rä?dt
styrkt eller samtyckt, det en enda skulle sina skyldigheter öfwergifwa
och sine Dagswerken ej utgöra;  Gitter han Eden gånga, warder
han ifrån tilltal fri, men där Petraeus, hwilken såsom redelig Krono-
Betjent det ålegat, at med yttersta förmåga tillhålla hwarsom och
enom sin plikt, fullgöra til förekommande af andra oredor, som af
et stördt lugn följa, åt Eden brista skulle; få warder äfwen han Pe-
traeus till Tjugu Daler Silf:mts bot fäld, blifwer owärdig, at så-
som Krono-Betjent och Fjerdingsman widare brukas, samt förbu-
den at såsom Fullmäktig, andras Rättegångs-ärenden skjöta.
  Widare beträffande Johan Perssons i Bokulla öfwer Fru
DeBesches folk förde klagan, och de omständigheter Lars Nilsson
i Högåsen emot Drängarne Sundberg och Lönberg andragit, hwil-
ka sednare til Rätten icke inskaffas kunnat, så warder detta efter
Parternes eget begifwande til särskilt utförande lemnar, särdeles som
desse mål icke finnas med förewarande ämne oskiljaktig gemenskap äga.
  Och hwad yttermera allmogens beswär emot Husbönderne
öfwer förtryckoch hård medfart, rörer; så hafwa de sådant icke se-
demera fullfölgt, mindre i någon måtto gittat i bewis leda, hwar-
före och Åboernes föregifwande i desse delar, såsom ogrundat, ansedt
warder.
  Sidt och angående den å Undersökningen anwände kostnad,
som för Domhafwanden sig til Tu Hundrade Trettio fyra Daler
8 öre, för Nämnden till Tresju Daler 14 öre, och för Lands-
Fiscalen till Åttatio åtta Daler 6 öre, tilsammans Fyra Hundra-
de Nitton Daler 28 öre, alt Silfwermynt, sig belöper; Så kom-
mer wäl sådant af Sätes-Ägarne, hwilka Undersökningarne i desse
mål åskat?, at förskjutas; men ifall af samtelige de swaande Åboer
och Landt-bönder på det sättet återgäldas, at Karl Nilsson, hwilken
til altsammans rot och uphof warit, samt dess utom genom sin ute-
war.

52
woro tidens utdrägt wållit och kostnad förorsakat, derföre til en tre-
dje del med Et Hundrade trettio nio Daler 30 2/3 öre häfta bör,
Hemming Jonsson för en siettedel, med Sextio nio Daler 31 1/3 öre
samt den öfrige hälften Tu Hundrade nio Daler 30 öre fördelas
emellan samtelige hem af Allmogen, som under tiltal stälde blifwit,
deraf dock sedan alt påstående emot de öfrige är wordet eftergifwit,
endast Per Eriksson i G?äfwersgöte och Olof Olofsson i Tallsätter
komma at dras andelar eller en adetonde del hwardera med Ellof-
wa Daler 19 öre alt Silfwermynt at godtgöra; Kunnandes
Lands Fiscalen, som Embetes talan emot flere af Allmogen här-
utinnan fört något ytterligare Arfwode, än förberördt är, icke til-
Erkänna. År och Dag, som förr skrifwit står.

                                       På Härads Rättens wägnar
                                           OLOF J. EKMAN.